- Viděli jste: - Něco tady je.
- Tak proč ztrácíme čas? - Sotva jsme se dotkli hladiny.
- Překvapení! - Překvapení!
Jsme zasnoubení!
To snad ne.
Když jsem tě sledoval na uměleckém veletrhu v Londýně,
cítil jsem tě, Marienne.
Upjatá knihovnice z Madre Lindy byla pryč.
Sbohem, Marienne.
Připomíná ti někoho?
Našel jsem tvou starou milenku.
Kde je Marienne?
Žádnou Marienne neznám!
Mluv!
Řekni mi, kde je!
On nelhal, Joe.
Neznal tě.
Ale já jsem taky nelhal.
Skutečně máme Marienne v kleci.
Bylo nebylo,
kdysi žila jedna slavice a její ptáče v hnízdečku
na kouzelném místě zvaném Paříž ve Francii.
Není to tak docela ono.
Víc vystínovat zobáček.
A víc ocasních per.
Dobře.
Moc se jim v jejich hnízdečku líbilo.
A větší křídla.
Dobře.
Počkej.
Nedělej to.
Ona uletí.
Zlato, ona se vrátí.
Zlatíčko.
Svoje ptáče miluje až moc na to, aby byla pryč příliš dlouho.
Marienne, čaj je na stole.
Vždycky se vrátím.
Dobře? Slibuju.
A s Beatrice si to užiješ.
Děkuju.
Bude to jen pár dní.
A až se vrátím z uměleckého veletrhu, tak hádej co.
Budu mít spoustu nových nápadů na kreslení s tebou.
Jo.
Slavice s ptáčetem spolu byli tak šťastní.
Bude se mi o tobě zdát každou noc, dokud se nevrátím,
ano, moje kuřátko?
Měly všechno, na co si vzpomněly.
Dobrou noc, zlato.
- To se mi líbí. - Děkuju.
- Nádherné. - Díky.
Ale jednoho hrozného dne
lišák slavici našel.
Dávej pozor, kam šlapeš!
Zatracení turisti!
Letěla, jak rychle mohla.
Ale lišák byl příliš rychlý.
Juliette mě zítra čeká doma.
Vrátím se domů ke své dceři?
Sbohem, Marienne.
Překvapil ji tím, že ji nechal jít.
Ale lišáci jsou prohnaní.
Byl to trik.
Promiňte. Promiňte.
Pomůžu vám. Prosím.
Děkuju.
Dal jí do pití elixír.
A ona po tom elixíru usnula.
Když se probudila…
Jmenuji se Rhys Montrose.
.. byla na podivném místě.
Na počest brožovaného výtisku Dobrého člověka v krutém světě
vás vezmu na svá oblíbená místa v Londýně.
Dobře.
Jste vzhůru.
To nic.
Jsem tak rád, že jsi tady…
abychom mohli našemu vztahu dát další šanci.
TY
Prosím.
Musíš mít hlad
A žízeň.
Slavice věděla, že se ji lišák snažil obelstít.
Ale měla takovou žízeň.
Nemohla si pomoct a ten elixír vypila.
Děkuju.
Juliette miluje indické jídlo.
Říkala si:
„Když řeknu to správné, tak lišáka přesvědčím, aby mě pustil. “
Tohle místo je moje.
Jestli vás tu někoho načapám, tak si promluvíme.
To byl samozřejmě vtip.
Mé dny hádek jsou u konce. Z většiny.
- Ale nenaštvěte mě. - Joe?
Musím mluvit se svou dcerou.
Bude mít o mě strach.
Doma jsem měla být už před několika dny.
Když máte najednou peníze, které jstenikdyneměli,
tak máte pořád pocit, že žádné nemáte.
Joe?
Joe.
Neignoruj mě.
Joe Goldbergu!
Ukážu vám své oblíbené…
Slyšelas o tom spisovateli? Rhysovi Montroseovi?
Myslím, že o něm slyšela celá Evropa.
Udělal pár chyb.
Udělal pár špatných věcí, ale změnil se.
Teď všichni chtějí, aby kandidoval na starostu.
Jen říkám, že mě jaksi inspiruje.
Podívej se na mě prosím.
Musím mluvit se svou dcerou.
- Snažím se napravit… - Musím mluvit se svou dcerou.
Musím mluvit se svou dcerou. Pomoc!
- Snažím se… Nikdo tu není. - Pomozte mi někdo!
Prosím, pomozte mi!
Joe, prosím.
Jen jsem se ti snažil pomoct.
Lišák ji tam držel celou noc a celý den.
Slavice věděla, že lišák má něco v plánu.
Byla to její poslední šance uletět.
Nemáš náhodou naan?
Jo, mám. Přinesu ti ho.
Děkuju.
Slavice předstírala, že spí.
Modlila se, aby lišák nepoznal, jak rychle jí bije srdce.
Věděla, že musí zůstat klidná.
Probuď se, Marienne.
Musela podvést podvodníka.
Zvládneš se postavit?
Tak.
Tak jo, zbytek cesty musíme jít.
Ale pomůžu ti. Buď opatrná.
Bylo mi 25 let…
Opět zezdola slyšela hlas, který ho hypnotizoval.
Bral ji do svého doupěte, kde ptáci nemohou létat.
Byla to její poslední šance.
Musela si zvolit tu správnou chvíli.
Ještě jeden schod.
Dobře.
Myslím, že je zlomená.
Musím za dcerou. Musíš to zlepšit.
Snažím se to zlepšit! Prosím, neztěžuj to!
Ne, prosím! Nedávej mě tam! Prosím!
Zlomil jí křídlo a zavřel ji do klece.
Nevěděla jsem, že mi to uděláš. Že mi ublížíš a odvedeš mě od Juliette.
- Nikdy bych neublížil… -Je to jen malá holka, Joe.
- Potřebuje mámu. - Juliette bych neublížil.
- Jestli to uděláš, jsi zrůda! - Ticho!
Ležel jsem v cele na podlaze a plakal jako batole.
Moje matka byla mrtvá a zdálo se mi, že umírám…
- To nejsem já. - Zakletí sílilo.
Nikdy bych jí neublížil.
Tohle nejsem já.
- Joe. - Nejsem takový.
Měl prázdný pohled, jako by tam nikdo nebyl.
Ale byl jsem odhodlaný, že to nebude moje smrt.
Tohle nejsem já.
- Snažila se ho vyvolat. - Joe, podívej se na mě.
Když mě tu necháš, umřu.
Ona mě potřebuje.
Pomysli na Henryho.
Potřebují ochranu.
Prosím, Joe.
Prosím.
Joe, ještě není pozdě. Pořád mě můžeš pustit ven.
Joe, prosím. Pusť mě ven.
Věděla, že lišák tam někde je.
Joe?
Já nejsem Joe.
Proboha.
Joe, prosím!
Prosím, ne! Nenechávej mě tady! Prosím!
Bylo nebylo,
slavice se snažila vrátit ke svému ptáčátku.
Prohledávala každý kout klece,
aby našla chybu, která by jí umožnila utéct.
Ale lišák tu klec postavil tak dobře,
že neudělal jedinou chybu.
Ahoj, Marienne.
Vidím, že si pořád nechceš povídat.
Slavice se na lišáka nepodívala.
Nechtěla mu dopřát tu radost.
Možná kdybys mi dal knihu, tužku, nebo cokoli,
tak bych promluvila.
Taky bych ti mohl přestat nosit jídlo.
Co ty na to, princezno?
Lišák mluvil jinak.
Nevěděla, kdo je.
Zeptej se mě, jak je na tom moje zlomená ruka, ty bezcitnej hajzle!
Bezva. Zase saag paneer.
OXYKODON
Ale ne.
To ne.
Slavice trpěla bolestí.
Chtěla se té bolesti zbavit.
Zlato, nevím, co mám dělat. On mě zlomí.
Vyhraje.
- Jsou to jen léky. - Škodí mi.
Zase do toho spadnu. Tak jsem tě ztratila předtím.
Chce nás navždy rozdělit.
Ale nevyhraje.
Jsi silná.
Změň ten příběh.
Dobře, máš pravdu.
Asi se zlobí, protože jsi na něj zlá.
Dobře, nový příběh.
Bylo nebylo,
slavice se rozhodla, že lišáka zabije
laskavostí.
Voní to hezky.
Dnes jsi nezvykle vděčná.
Vím, že to teď mezi námi neklape,
ale chci říct,
vzpomínáš, když nám to klapalo?
Chtěls, abychom byli rodina.
Ty, já, Juliette a Henry?
Ještě není pozdě.
Joe, kterého miluju, tam uvnitř pořád ještě je.
Jen ho…
Musíš ho jen pustit ven.
Já nejsem Joe.
Jen tě tu držím,
dokud se nevrátí,
aby tě zabil.
Bylo nebylo…
Bylo
nebylo…
Bylo…
Bylo nebylo…
No tak.
Prosím.
Bylo nebylo,
slavici došlo, že už žádné jídlo nepřijde.
Lišák ji nechal umřít hladem.
Nenávidím tě!
Slyšíš mě? Nenávidím tě!
Doufám, že se budeš smažit v pekle, ty hajzle…
Vypíná ti mozek.
Nic z toho není skutečné. Tohle je halucinace.
Není to skutečné.
Mami.
Potřebuju tě.
Zlato?
Kde jsi, zlato?
Zlato?
Vrať se!
Ne. Ne, to není možný.
Je to jen chvilková záležitost.
Je to stres.
Požírač bohatých je mrtvý a já…
Nerad ruším. Ruším, že?
Zíráš přímo před sebe a, jak předpokládám,
přemítáš o mě a o něm.
Pochopitelné.
Není tam. Nejsem momentálně šílený.
No, blázníš tu už docela dlouho.
Od chvíle, cos zlomil Marienne ruku a udeřil se do hlavy.
Vlastně od chvíle, cos ji unesl
a pak trval na rozhovoru ve vztahu.
Vlastně od chvíle, cos zavraždil svou ženu a opustil syna.
Vaří se to už nějakou dobu.
Marienne jsem se ani nedotkl. To bych si pamatoval.
Musíš pohřbít tělo.
Šup šup.
Jsem v šoku. Nic víc.
Musím se vzpamatovat.
Říká se, dělejte něco často a bude z vás expert.
Na Darcy College by mi mohli platit za základní výuku likvidace těl.
Nezapomněls na Marienne, že ne?
Zrovna jsem tě pohřbil.
Nejsi skutečný.
Můžeme to dělat celou noc.
Je to hrozná ztráta času, obzvláště pro Marienne.
Už ani nevím, kdy jsem ji naposledy krmil.
- Co je to za zvrácený trik? - Co? Já?
Zeptej se svého mozku.
Vyšel jsem sakra rovnou z něj.
Teď to důležité.
Marienne je skutečně v kleci.
Tak mi řekni, kde je.
Už víš kde, protože my dva jsme jeden člověk.
Ne!
Ne.
Počkat.
Mluv. Co Lockwood tvrdí, že ví?
Můžu to dokázat.
Dokážu to.
Máš mě za idiota?
Ne, to není…
Ty a Rhys Montrose,
skutečný Rhys Montrose jste se nikdy nesetkali.
Moment, oprava.
Jednou, když jsi mu svázal koule a zabil ho.
Ale tomu bych formální seznámení neříkal.
Nedívej se tak na mě.
Pokud se bavím já, tak tobě to z části taky přijde celé k popukání.
Vím, kdo jsi.
Ten večer, kdy jsme se potkali v Sundry House.
- Dobrá kniha. - Seznámil nás Malcolm.
Opravdu?
Malcolm mi nařídil, abych se s tebou seznámil.
Pokud to má nějakou váhu, podle mě ta kniha nebyla hrozná.
Každý, kdo šel kolem, by viděl, jak mumláš do židle,
a myslel by, že jsi zhulený jako oni.
Ale tolikrát jsme mluvili na veřejnosti, s jinými lidmi.
Na veřejnosti ano. S jinými lidmi?
Jsou to pařmeni.
…moc si vyčítáš, když něco poděláš.
Dost jsem to podělal.
Nebyli jsme vždycky sami a ostatní byli tak nějak kolem?
Ne, byli jsme na večeři.
Všichni ne.
Jsi v pořádku, Jonathane? Nevypadáš dobře.
Ne, ne. Ne, nic mi není.
Cože?
Mluvil jsem jen s tebou, že?
Pamatuješ si na byt Phoebe poté, co umřel Simon?
Potřebuju na vzduch.
Bylo to součástí konverzace,
nebo jsem něco řekl a odpověděls jen ty?
Příhodné, jak jsme si povídali na balkóně, co? Sami?
- Na Simonově pohřbu… - Jo, to byl Montrose.
Byl to člověk. Kamarádil se s těma kreténama,
ale měl moc práce, než aby něco udělal.
Nikdy s tebou nemluvil. Díval ses z dálky.
Lehce přikývl, protože jsi zíral.
Ale všechny ty zprávy…
Představuješ si mě.
Myslíš, že si neumíš představit pár zpráv?
Jsi totálně, kompletně a úplně magor, Joe Goldbergu.
- Jdi do prdele. - Moment, já nejsem tvůj nepřítel.
Jsem jen odloupnutá část, co dělala špinavou práci.
Jsi geniální.
Vážně.
Vylils všechnu temnotu, kterou jsi nenáviděl, do obdivované schránky,
protože jsi věděl, že cílem je postavit se sám sobě, že?
Tak to je. Ty nejhorší kousky v pěkném balení,
se kterým si dáš klidně pivo. Snad ti to to ulehčí.
- Nic mi to neulehčí. - Přiznáš aspoň, že si to zasloužili?
Malcolm urazil Marienne.
Jsi zamilovanej do nějaký praštěný děvky, který jsi naprosto u prdele.
Simon zneužíval mladé umělce.
Ty manipulující hajzle!
Gemma… Ta tě sakra prokoukla.
Lidi začali umírat, když ses objevil.
Ne? Já chudák malá. Celou tu dobu, kterou jsem se tě snažil přesvědčit,
že jsem dělal přesně to, cos chtěl.
Možná mám nějaký záchvat, ale nebudeš mi říkat, kdo jsem.
Nejsem žádný chladnokrevný psychopat.
Ne, ne. Jistěže ne. Je to mnohem složitější.
Ale musel jsem kompenzovat tvůj fetiš vykoupení,
který se nedal zastavit.
Snažil ses sám sobě namluvit, že je zachraňuješ, že?
Napravený muž, který chrání tyhle zdegenerované pytle masa
před tajemným zabijákem.
Tebou.
Ale v hloubi duše…
představa, že by někdo z nich stál za záchranu, byla kravina.
Jonathane, ty totální úchyle. Co tady děláš?
Takže Roald měl ve všem pravdu.
Seznamte se s Požíračem bohatých.
Děkuju. Ano.
Proto jsem ti ho naservíroval pěkně na podnose.
Takže jsem se zamknul v hořícím sklepě, protože…
- Mám taky sebevražedné sklony? - Ne. Jsi mistr popírání
a já se nedostanu ven, aniž bych tě předhodil žralokům.
Rád bych byl něžný, ale neposloucháš, když ti říkám,
že tvůj způsob života je neudržitelný.
Skončíš ve vězení, nebo hůř.
Musíš přijmout svou skutečnost.
Proto….
je Marienne v kleci.
Můj největší opus.
Náš největší opus.
Přiznej, kdo skutečně jsi,
a vzpomeneš si, kam jsi ji dal, Joe.
Panebože. To vám udělal profesor Moore?
Ne, ne. Goldberg. Jmenuje se Joe Goldberg.
Já jsem Marienne Bellamyová.
Já jsem Nadia.
Dobře, pomůžu vám, ano?
Ne, nedělej to.
Zadáš špatný kód a pozná to. Dostane upozornění.
Dobře, zavolám policii.
Nemůžeš volat policii.
Co? Poslouchejte, jste v šoku a…
Ne, jsem normální. Jsem klidná.
Říkám ti, nevolej je.
Zabil svou ženu. Nahrál svou smrt.
A to je od všeho daleko. Zmizí. A zase se objeví.
Nemůžeš jim volat.
- Dobře, ale když ho zatknou… - Vždycky mu to projde.
Nadia, že?
Ano.
Sledoval mě přes půl světa.
Najde si mě znovu.
Prosím…
Kurva.
Kurva. Nemůžu vás tu nechat.
Bohužel. Nemůžu.
Mám dceru.
Jmenuje se Juliette.
Ona jediná mě udržuje při životě.
Musím to udělat tak, aby byla v bezpečí,
abych se k ní mohla bezpečně vrátit.
Takže mi musíš věřit, ano?
Věřím ti.
Máš jídlo?
Jídlo? Ano, ano, ano. Samozřejmě.
Promiň, jak ho tam dostanu?
- Jo? - Otevři to.
Dobře. Tady je voda. Jo?
- Mám jen tohle. - Zavři to.
Dobře.
Nepřišel tě nakrmit, že ne?
Kurva.
Vezmi si to.
Já…
Zítra mám jeho přednášku,
takže počkám, až odejde z bytu, a pak se tam vplížím.
- Můžu mít pět minut… - Vplížit? Ne, to je šílené.
Ne, ne. Už jsem to udělala.
Jak jsem se sem asi dostala? Jak myslíš, že jsem tě našla?
Ukradla jsem klíč od jeho domu, udělala si kopii,
jen všechno musím vrátit, než si toho všimne.
Jak často sem chodí?
Už je to dlouho, takže nevím.
Ale nesmí tě tady dole chytit.
- Jo. - Běž!
Zítra se vrátím.
Vrátím se a přinesu ti další jídlo
a vrátím se s nějakým plánem.
Dobře?
Poslouchej mě.
Nedovol mu zjistit, že o mně víš, ano?
Ublíží ti.
Buď opatrná.
Než se naděješ, budu zpátky.
Ano?
Celou noc jsem přemýšlel, snažil se vzpomenout, kde je Marienne.
Zmizení Rhyse Montrose je dnes ráno
celostátní zprávou.
Takže Montrose v mojí hlavě chce, abych se chovalnormálně a šel učit,
jinak mi ji nepomůže najít.
Jsem uvězněný v pekle.
Promiň.
Nebo ne?
Ahoj, ty.
Rhys je v mé hlavě a okrádá mě od věcí,
ne, od člověka, na kterého jsem se měl celoudobusoustředit.
Ne na výplod mého pochybného duševního stavu, ne.
Ty, na tobě by mělo záležet, Kate.
Zrovna jdu k tobě.
Ubohé nebo okouzlující, že ti nesu croissant?
- Přesně to potřebuju. - Zrovna jsem na tebe myslela.
Došlo mi, že nejsi na seznamu mých problémů,
a chtěla jsem tě odměnit.
Vypadáš hrozně.
Líbí se mi. Ta se s tím nesere.
Skoro jsem nespal.
- Já taky ne. - Co tě trápí?
Nedostals pozvánku na zásnubní oslavu Phoebe a Adama?
Ve stylu Britské invaze.
Koho máme napadnout, sebe?
Phoebe potřebuje psychiatrickou péči.
Teď se fakt nehodí, abych se právně uvázala k pijavici.
Nebere mi telefon. Myslím, že on blokuje moje zprávy.
Je zoufalý a je hrozný.
Měl bych ti pomáhat a ne pobíhat kolem
a zachraňovat ženu, kterou jsem údajně zHydeoval během nevědomí.
Promiň, potřebovala jsem si ulevit, ale něco vymyslím.
Počkej.
Nikdy jsem Phoebe neviděl dvakrát v tom samém.
Nevíš, kam si na to půjde pro šaty?
Ne, ale její asistentka ano.
Zavolám jí.
Ty jsi ale hlavička.
Teď musíš na přednášku a já musím najít Phoebe.
Promluvíme si později?
Rozptýlit se od smutku sportovním sexem?
Už aby to bylo tady.
Vy dva jste rozkošní.
Ukliď si ty svoje sračky a můžeš ji mít.
Když ne, ztratíš ji navždy.
Docela hlavolam.
Neřekl bych, že komplex šlapky jako Madonny pohání příběh.
Ale je toho součástí.
Ještě nějaké názory?
Myslím, že 19 a 17 odkazují na skutečné oběti vražd.
Příběh byl inspirován skutečným vrahem.
Ne, ta čísla jsou sprostý vtip.
Třicet tři plus 17 plus 19 se rovná 69.
Představuješ si to. To ne.
To je hloupost. Nemyslíte, profesore?
Nadio, chcete tu debatu ukončit?
Velký význam, nebo přisprostlý vtip?
- Nečetla jsem to. Omlouvám se. - Nadia neudělala domácí úkol?
Musela jsem psát esej, ale už se to nestane.
Ta bude problém, Joe.
Řekni jí, ať zůstane.
Řekni jí, ať zůstane, jestli chceš najít Marienne živou.
Nadio, můžete se na chvíli zdržet?
Promiňte, že jsem nebyla připravená. Zatracený Tarkovskij.
Sotva se na něj můžu dívat, natož o něm psát.
Jak se vám daří?
Nechci vyzvídat, ale…
Když budu upřímná…
Edward.
Poslední dobou jsem z něj dost nervózní.
To je všechno?
Je to hloupost, protože se toho nemůžu zbavit.
Nemáme rádi nálepky. Netušíme, co jsme.
Je mimo, protože se jí líbí kluk.
Nepřísluší mi to říkat, ale ať už tomu říkáte jakkoli,
všichni vidí, že je do vás blázen.
Kéž by mi to mohl říct.
Je z vás nervózní jako vy z něj.
Jen to umí lépe skrývat.
- Možná máte pravdu. - Nadio. Lhářům naroste dlouhý nos.
- Mám s někým schůzku, takže… - Dobře.
Probereme to během konzultací, jo?
Jo, budu se těšit.
Pheebs?
Ahoj.
Řekli, žes odešla z kabinky na vzduch.
Jsi v pořádku?
Jo, jsem. V pohodě.
Jsem na tom skvěle.
Díky Bohu, že mě chrání andělé.
Drahoušku, vyhýbáš se mi.
Ne. Moje zprávy se asi musely vytratit. Promiň.
Poslouchej.
U vchodu čeká auto, které tě odveze na ten odpočinek, jak jsme se domluvily.
- Myslím, že ho potřebuješ. - Můžu ti říct nejlahodnější tajemství?
- Ten zásnubní večírek? - Jo.
Je ve skutečnosti moje svatba.
Takže tohle asi budou moje svatební šaty.
- Co ty na to? Moc se mi líbí. - Pheebs, jsou nádherné.
Fakt jsou.
O své svatbě mluvíš už od malička.
Chtělas mít babiččiny šaty a korunku.
Vyzvednout je ze skladu by trvalo moc dlouho, a na to není čas.
Kam ten spěch?
Gemma.
Jeden den je tady,
a teď je z ní popel.
Proč na něco čekat?
Milionkrát denně mi říká, že mě miluje.
To by mělo stačit, ne?
Ano. Ano.
Prosím, udělej to, co se dělá.
- Co se dělá? - Předsvatebka.
- Řekni, žes mluvila s právníky. - Řeklas s právníky?
O čem tu mluvíme, o předmanželské smlouvě?
Kate, neboj se. O všechno je postaráno, jo?
Všechno je do puntíku legální.
Jak to, že pokaždé, když se ukážeš, je Phoebe smutná?
Záleží ti na ní?
Ne, lásko. Jen chce pomoct.
Dost už o ní. Mám pro tebe překvapení. Jo?
- Pojď. - Dobře.
Marienne někde je.
A odpověď je ukrytá v tomhle bytě. Mapa, klíč, něco,
ale nemůžu to kurva najít
a ona umře.
A máš po kauci.
Doufám, že sis rozbití bytu užil.
Když už jsi to ze sebe dostal,
mohu doporučit začít hledat uvnitř?
Ahoj.
Chata v lesích, čerstvě napadlý sníh,
silné nápoje.
Nad hlavou mraky hvězd a žádný spěch nikam.
- Můžeme jet hned? - Všechno v pořádku?
Phoebin zásnubní večírek?
Není zásnubní večírek.
Svatba.
- Co budeš dělat? - Ještě nevím.
Ale slib mi, že půjdeš se mnou.
Potřebuju tam jedinou normální osobu mého života.
Vždycky budu rád tvůj jeden normální člověk.
Díky, Jonathane.
Tak zatím.
Takže rande s Kate, tvou belle du jour.
Takže jsi konečně přijal, že Marienne umře?
Asi brzy, když jsem ji naposled viděl před odjezdem do Hampsie.
Vyhledáme si, jak dlouho žena vydrží bez jídla a bez vody.
Jsi kurva zrůda.
Co asi dělá ta falešná fotografka?
Však víš.
Největší fanynka Lady Phoebe?
Je ve vězení.
Co s tím má společného?
Byla tak přesvědčená, že je její kamarádka,
že si potetovala ruku, znala podrobnosti jejího života,
kde bydlela, její oblíbené restaurace.
Nějaká Phoebe jí posílala zprávy.
Unesla ji, mučila ji,
nechtěně zabila…
Omlouvám se. Mám to všechno pomíchané, že?
Nech těch keců. Nevím, o čem mluvíš.
Skutečný Požírač bohatých je také erotomaniak.
Už to vidíš, Joe?
DR. JEKYLL A PAN HYDE
K čemu asi je?
Pořád ale jen přihořívá.
Jen tak dál, sluníčko.
Přihořívá.
Nadia si neuvědomila, že dává Rhysovu knihu jeho největšímu fanouškovi,
který ji četl už mnohokrát.
Ale tys to taky nevěděl.
ahoj joe
To já?
Nikdo jiný tu není.
Ne.
- Ne, nejsem… - Posedlý?
Nezapomeň na krabici.
Obvyklé suvenýry.
Účtenky, stará žvýkačka.
Jeho zpocený ručník z fitka.
LONDÝN A JIHOVÝCHODNÍ ANGLIE
Rhysův byt místo, kde se čte
ranní káva
Na počest brožovaného výtisku Dobrého člověka v krutém světě,
vám ukážu má oblíbená místa v Londýně,
počínaje…
Tandoori Tradition.
Zdá se, že nakonec Marienne najdeš včas.
Přihořívá.
Přihořívá!
- Sem chodíš často? - Mám svoje zvyky.
Marienne, Marienne.
- Mám plán. -Díky Bohu, protože já ne.
Ale je šílený.
Je tak šílený, že to nikdy nevyjde.
Tak ven s ním.
- Joe? - Já nejsem Joe.
Pašák.
Jsem na tebe pyšný.
Překlad titulků: Roman Placzek