-Tidligere på You: -"Hei, du."
Selvsagt, Evanesce.
Anonymitet. Meldingene slettes når du har lest dem.
En favoritt blant eliten og paranoide.
Vi sees på den teite kunstutstillingen, professor.
Kate Galvin.
-Gå vekk. -Kate gir lite.
Du ser ut som en kelner i den jakken.
Du er et hult null uten noe eget liv.
-Han ba oss kalle ham Malcolm. -Var hun bare en student?
-Hva vil du? -Nadia hadde rett.
Den første mistenkte er ofte det andre offeret.
"Jeg finner snart ut hvem du er."
HVEM VAR BECK?
"Hei, Joe."
I slike tider lurer jeg på hva jeg gjorde feil.
Jeg ville bare ta en ferie,
starte mitt nye liv, godt,
ærlig, fredelig, men du har ødelagt det.
Du krenket min trygge havn,
ved å trekke frem det jeg har prøvd å legge bak meg.
"Har jeg rett? Handler alle de artiklene om deg?"
Jeg kan åpenbart ikke si ja. Kom igjen.
Jeg heter Jonathan Moore.
JEG HETER JONATHAN MOORE
"Kom igjen, Joe. Si sannheten."
Jeg nekter å mate din syke og villedede fiksering.
Jeg skal finne deg, ikke bytte låser.
Men jeg må holde deg ute av leiligheten, ute av tankene mine.
"Ignorerer du meg?
Du sårer mine følelser, Joe.
Er du der?"
Er du der?
Du gir meg ikke noe valg.
Jeg må ghoste deg, stalker.
I Poes Mannen fra mengden
ser fortelleren en tilfeldig fremmed på en kafé og blir besatt av ham.
Han følger ham gjennom Londons gater, trekker slutninger.
Men hvorfor han er interessert, er tvetydig.
Tanker rundt hva denne historien sier om besettelse?
Den følger trangen til å beskytte.
-Fortelleren ser at han har en dolk. -Korrekt. Men åpenbart.
-Interessant. Hva mer? -Det handler om kjærlighet.
-Leste du rett historie? -Det er en slags kjærlighet
du føler for noe du aldri helt vil forstå.
-Det handler om fiksering. -Hvem sier at de utelukker hverandre?
Fortelleren vil ta kontakt, kjenne og bli kjent, ikke sant?
-Derfor stalker han en fremmed. -Beklager. Det gjelder professor Harding.
Faen ta. Han har blitt drept.
De tror det er henger sammen med Simon Soo-drapet.
Å nei.
De kaller ham "spis de rike-morderen". Fengende.
Hardings finger ble sendt til The London Dispatch
med en lapp der det stod at dette er et drap.
Faen heller.
Du tok ikke Malcolms lillefinger som trofé,
men for å tvinge meg til å spille med.
Dette er veldig, veldig ille.
"Har jeg din oppmerksomhet nå?"
Du har fått frem poenget ditt, din drittsekk.
Jeg avlyste timen så studentene kan bearbeide sjokket,
det vil si sladre om morderen som angriper de rike.
Så, ja, du har min oppmerksomhet.
Spørsmålet er: "Hva vil du?"
HVA VIL DU?
"Innrøm at du er Joe Goldberg."
Det skjer ikke, men jeg må svare.
Så: "Jeg er ikke det.
Men om jeg var det, hva er det du vil med meg?"
"Hvorfor drepte du alle de menneskene?
Burde vel nevne... har fortsatt Simons øre.
Skal jeg sende en lapp signert 'Jonathan Moore'?"
Der er det, utpressing.
Greit, si så lite som mulig.
"Om jeg hadde gjort disse tingene,
ville det kun vært fordi jeg ikke hadde noe annet valg."
"Det sto om liv og død."
Se for deg å åpne esken.
Fingeren stinket visst så ille at en tekstforfatter besvimte.
Dette er det som skjer når eieren av avisen
har en sladrehank til sønn.
Hva mer sa faren din?
Alle er bekymret for hva de finner i posten.
Morderen tok Simons ørering og Gud vet hva annet.
Neste blir en eske med kuken hans og den påståtte prins Albert.
Hva feiler det deg? Han ble drept. Det var professoren vår.
-Som jeg mistenker at hun lå med. -Slapp av. Jeg…
Bare spøkte om at et annet menneske ble kappet i biter.
Joe, det er meningsløst. Du er ekkel.
Hun trenger å prate med noen, men jeg har hendene fulle med deg.
Tre timer siden den forrige meldingen. Er du lei av å leke med meg?
I mellomtiden leter jeg etter spor der jeg kan.
Nyhetene går i reprise helt til jeg finner deg.
Men jeg er ikke den eneste som leter etter deg.
...hvor han ofte dro med sine nærmeste venner.
Jeg antar at politiet spør Kate om Malcolm hadde fiender. Simon også.
Og når jeg tenker på det,
er hun heldig om de ikke begynner å mistenke henne.
Ikke en tåre. Og hun tilbød dem ikke te engang.
Helvete.
Hva er det amerikanske uttrykket? Pass dine egne saker.
Beklager. Det med Malcolm…
Det må være et sjokk.
Jeg ville kondolere.
Spar deg, politiet kommer.
Hun gjorde ikke det.
Å, hun gjorde det.
Når så du Malcolm Harding sist?
For en uke siden.
Jeg tror…
Han tok meg med hjem fra en klubb. Kjæresten kan ha nevnt det.
Simon Soo var også på klubben. Stemmer det?
Og du var på utstillingen hans den kvelden han ble drept.
Hva mer fortalte Kate, yndlingsfrokostblandingen min?
Det stemmer.
Du har blitt fast inventar i denne omgangskretsen.
Miss Galvin sa du har unngått politiet.
Selvsagt sa hun det.
Det… Jeg trodde jeg hadde problemer med arbeidstillatelsen,
-men papirene er i orden nå. -Det er ikke vårt område.
Så da professor Harding tok deg med hjem,
var du den siste som så ham i live, hvis jeg ikke tar feil?
Helvete. På tide å danse så fort jeg kan.
Jeg vet ikke om det er sant.
Dette er flaut.
Begge hadde drukket for mye, og Malcolm fortalte meg ting
som han trolig ikke mente å si.
For eksempel at Simon
hadde tvunget kunstnere til å male maleriene hans.
Malcolm hadde spillegjeld, så han skulle tvinge Simon til å fikse det.
Jeg tolket det som "utpressing".
Beklager. Det føles feil å snakke stygt om de døde,
men ifølge nyhetene kan dette kan være en seriemorder…
Kanskje historien er nærmere hjemme.
-Kan noen bekrefte dette? -Blue Cahill, ja.
Hun er en av kunstnerne Simon utnyttet.
Jeg hørte at hun er på rehab.
Takk igjen for teen.
Kommer du på noe mer, si fra.
Ja, selvsagt. Selvfølgelig. Jeg følger dere ut.
"Den hurpa sendte politiet rett til deg."
Hva faen? Hvor i helvete er du?
Vis deg, din feiging.
"Kate er en trussel. Liv og død, kan man si.
Du burde kvitte deg med henne."
Og her er det, planen din.
Du vil at jeg skal drepe Kate.
Ingen tegn, ikke noe overvåkningsutstyr.
Hvor mange ganger må jeg endevende stedet for deg?
Jeg skal åpenbart ikke drepe Kate.
Men er hun ditt neste mål?
Jeg vil ikke leke livvakt for isheksen som hater meg.
Vær generisk, nøytral.
"Kate er ikke et problem."
Men om du har festet blikket på henne,
må jeg gjøre det samme.
Jeg går dit hun går. Og jeg finner deg.
Nadia.
Hei.
-Hva gjør du her? -Jeg bor i nærheten.
Hvorfor sniker du deg rundt et drapsoffers hus?
Jeg ser etter Malcolms nøkkel.
-Hun trenger noen hun kan stole på. -Glemte du noe der inne?
Faen.
-Sa han det? -Jeg gjettet.
Jeg tror ikke folk vet noe.
Jeg skrev noe til ham.
Jeg skrev et brev jeg ikke burde skrevet, og det er der inne.
Det er blant tingene hans, så det kommer på nyhetene.
Hvor står jeg da? Ryktet mitt vil bli ødelagt.
-Jeg kan bryte meg inn… -Nei. Ikke gjør det.
-Kate og jeg er venner. -Neppe, men jeg finner ut av det.
Jeg skal finne brevet.
Jeg skal ikke bryte meg inn.
Ikke ennå.
Vært der.
Gratulerer, spis de rike-morderen har gått viralt.
Mente du å starte en bevegelse?
Og hvordan finner jeg deg i Simons begravelse
blant folk som opptrer på én måte foran kameraene
og på en annen når de er alene?
Så spørsmålet blir: "Hvem sin sorg føles ikke helt ekte?"
-Som Sophie Soo, for eksempel… -I stedet for blomster,
gi penger til emneknagg "smil for Simon Soo".
…bruker sorgen for å få følgere og donasjoner
til en tannlegetjeneste for underprivilegerte barn
som kun eksisterer i form av en dårlig laget hjemmeside.
Det gjør henne ikke til morder, men det får meg til å lure.
Så har vi Kate. Må holde henne unna deg. På avstand.
Så er det Phoebe, hvis årevis med medieerfaring har gjort lite
-for å hjelpe henne å bearbeide sorgen. -Hvis du ser på dette,
hjelp meg å finne levningene etter min venn Malcolm.
Han likte corgier og suppe.
Hvis du finner noe som tilhører ham,
ring 999,
og jeg lover deg at du vil bli rikelig belønnet.
Hun er et neddopet vrak, men ingen morder.
Hva med Adam?
Vanskelig å tolke. Han er typen til å holde på hemmeligheter.
Er han en typisk hemmet amerikansk mann
eller en seriemorder?
Og så har vi Rhys Montrose.
Han skal visstnok kunngjøre at han stiller til valg som ordfører.
Smart politisk trekk.
Manipulere ved å gråte over en venn. Eller er han her for å manipulere meg?
Jeg gikk glipp av min begravelse, men ut fra det jeg leste
var det en enkel tilstelning, det motsatte av dette.
-Du er her. -Det var min mulighet til våpenhvile.
Jeg ønsker ikke å høre hva du har å si. Jeg vet ikke hvorfor du er her.
Phoebe inviterte meg.
Det var den våpenhvilen.
Borte fra paparazzien virker de mer skrekkslagne enn triste.
Om de dreper rike for å ta hevn for de fattige,
håper jeg de vet at jeg bare arvet slottet.
Gemma, alltid forferdelig,
men vanskelig å se for seg at hun ville drepe.
Men om hun er deg, er det en prisvinnende innsats.
Vi bør bruke skuddsikre vester.
Og ødelegge figuren? Jeg vil heller dø.
Dette er tull. Ingen prøver å drepe oss.
Roald, han er ikke redd, enten fordi han er deg,
eller så er han for arrogant til å tro at han er dødelig.
-Går det bra? -Greit.
Fant du et sted til Malcolm?
Vi klarte å finne et sted nær bestemoren hans
hvor vi kan legge fingeren.
-Jeg er lei for… -Nei, kan vi la være? Tiden er inne.
Beskyttende, eller håner du meg?
Hvordan kunne jeg være venn med Simon Soo?
Dere kan ha sett et intervju der han sa noe veldig uanstendig.
Og han var trolig naken.
Men alle bruker forskjellige masker.
Og det er deler av oss vi ikke orker å vise til noen.
Hva skjuler seg bak Rhys' maske?
Han sa at det ikke tar lang tid å dra hit fra Berlin,
-så jeg kan ikke utelukke ham. -Hva ville det ha gjort
med ryktet til et dristig, angivelig selvsentrert geni
om du visste at han ga en tredjedel av inntektene til veldedighet?
Eller gjorde hva som helst for søstera?
-Joan Didion skrev om sorg… -Og han skal stille til valg.
Kall meg gjerne gal. Det vil gjøre det vanskelig å drepe folk.
"Når vi sørger over våre tap,
sørger vi også over…
-…oss selv." -Faen. Jeg går rundt meg selv.
Rhys kan være deg. Du kan være hvem som helst.
Er det slik de sørger? Hvordan kan jeg vite hva de føler
når de er høye på en cocktail av sorg, frykt og designerdop?
Fabelaktig minnestund.
Samler du materiale til boken?
-Her kommer enda en utpressing. -Det blir ikke slik for oss.
Hva mener du?
Du vet, alt dette prangende tullet.
Han tror vi er like, utenforstående. Er det deg?
Det kødder med hodet ditt.
Å være så nær det og se hvordan de kaster det bort,
at uansett hvor hardt du jobber, blir det aldri ditt.
-Er det det du føler? -Hva? Nei.
-Nei, jeg mener at du jobber for… -Nei, jeg elsker jobben min.
Lady Phoebe behandler meg som om jeg er familie,
men siden hun er en godhjertet sjel,
har hun en tendens til å ta inn hittebarn.
Så at du er her,
er ikke noen overraskelse.
Det jeg synes er tvilsomt ved deg, er faen meg alt.
Eller så har vi enda en etterforsker, og det er på tide å avslutte samtalen.
Luft bekymringene dine for lady Phoebe.
Ja, kanskje det.
Nyt minnestunden.
"Hvorfor har du ikke drept Kate ennå?"
Faen. Hvor ble hun av?
Vær snill så jeg kan være nær henne.
Jeg tror vi har fått en dårlig start. Beklager.
For å spionere? Eller for å bli satt ut da jeg sendte politiet på døren din?
-Gode naboer gjør ikke sånt. -Jeg syntes at de
burde prate med en av de siste som så Malcolm i live.
-Eller har du noe å skjule? -Nei, selvfølgelig ikke.
Da sørget jeg bare for at du ble renvasket.
Det jeg mente var takk. Du hjelper meg.
Ro ned situasjonen.
Å, gud.
Jeg elsker sarkastisk prat med liksom-hyggelige amerikanske egoister…
-Egoist? -…men det passer dårlig akkurat nå.
Du vet…
…alle de døde.
Så samarbeid med politiet og ikke se inn vinduet mitt.
Og hvor er den jævla bilen?
Det holder.
Ha en fin ettermiddag. Eller ikke.
Pokker. Jeg må følge etter henne. Hun vil elske dette.
Etterforskningen av drapet
på Malcolm Harding, litteraturprofessor ved Darcy College, fortsetter.
Professor Hardings familie
uttrykte sorg over tapet av sin elskede sønn…
Hvordan takler boksere runde etter runde?
-Hva faen gjør du? -Redder livet hennes
-så hun kan være frekk mot meg. -Beklager at jeg var en kødd.
Du vil at politiet skal gjøre jobben sin.
-Til deg? -Nei, han blir ikke.
Men vi har en morder som er ute etter dine nærmeste,
-og jeg tror ikke det er bra å være alene. -Fordi jeg er en skjør pike?
Å, gud. Dette er Captain America. Få autografen hans.
Faen.
Dette må være surrealistisk.
-At du følger etter meg som en valp? -Det er ikke det jeg prater om.
Vennene dine later som om alt går bra når en av dem kan ha…
Kan ha…?
En av dem.
Mener du det?
Tror du en av vennene mine er morderen,
ikke de tusener som gjerne
vil spise dem levende.
-Leker fortsatt Sherlock. -Hun hjelper meg ikke med
-å finne ut hvem du er. -Vi går rett på sak.
Hvorfor følger du etter meg? Vil du knulle meg?
Nei.
For å drepe meg? Er det derfor du følger etter meg?
Ikke bit på.
Nettopp. Jeg liker forfølgelse og drap.
Det handler ikke om å ville hjelpe deg.
Hvorfor? Hvorfor bryr du deg?
Hva om jeg bare gjør det?
Enten du liker det eller ei.
Var du et emosjonelt barn?
Noen ganger, antar jeg.
Da jeg var ung,
forbød min mor meg å gråte.
Om jeg slo kneet…
Faen, da besteforeldrene mine døde,
nektet hun å se på meg
med mindre jeg var stoisk.
Skjul alle følelser.
Og det bare…
Det har blitt en vane.
Og jeg er liksom den sørgende kjæresten.
Jeg skjønner.
Av erfaring kan jeg si at det blir verre jo mer du skyver det unna.
Hva gjør du?
Hvis det blir ille,
har jeg et renselsesritual.
Jeg brenner noe.
Det hjelper.
Hva om det ikke virker?
Tenk om jeg ikke
kan få det til for Malcolm?
Så sørg for din egen del.
Mener du at det er galt å bry meg om ham?
Tror du ikke jeg visste at han knullet andre bak ryggen på meg?
-Jeg sa ikke det. -Tror du forholdet vårt var sånn?
La meg vise deg yndlingsstedet vårt.
Hun inviterer meg til å følge etter henne.
Hun gjør det ikke lett.
Dette er gøy.
Kate!
Kate, kan du vente?
-Du bør ikke løpe rundt. -Ingen betaler deg for å gjøre dette.
Hvis du ikke har det gøy, kan du gå.
Det er ikke trygt.
Å, gud.
Det er søtt at du traver etter meg som en slags hvit ridder.
Du vil bli så skuffet når du innser
at kvinner i det 21. århundre kan ta vare på seg selv.
Faen ta livet mitt.
Perfekt. En hemmelig hage.
Så mange gjemmesteder for en morder.
Kate liker å friste skjebnen.
Fortsatt her.
Pleide du og Malcolm å drikke dere fulle?
-Kan vi komme oss til helvete…? -Hysj!
Naboene ringer politiet. Malcolm og jeg gjorde mer enn å drikke.
-Legger hun an på meg? -Kom igjen.
Det er noe i det at du kanskje blir overvåket.
-Har du følt det sånn før? -Nei.
Hvis du vil være til nytte,
har jeg hatt en virkelig forferdelig dag.
Distraher meg, ok?
Jeg tror ikke livvakter er ment til å ligge med klienter.
Du elsker å tenke.
Jeg tror jeg forstår deg.
Du er en romantiker.
Jeg er for direkte. Du vil ikke knulle, du vil elske.
-Som om det er en dårlig ting. -Du vet ikke hvem jeg er…
Du prøver å virke edel, men gjemmer dine sanne motiver.
Kom igjen, Jonathan. Du har ikke fulgt etter meg, fordi innerst inne vil du…
-Nei. -…virkelig…
-Jeg vil ikke det. -…knulle meg.
Det er en dårlig idé. Nei.
Så mye for min sexy forførelse.
Av alle kvinner som har falt på meg, var det ikke så vondt.
Helvete.
Nei, vi kan ikke gjøre dette.
Det er komplisert nok som det er.
Jeg kan si noe…
…romantisk om du vil.
Men nå kan jeg jo holde et øye med henne, ikke sant?
Hva tenker jeg på?
Nei. Faen.
Ikke kyss meg, vi kan bli forelsket.
Jeg holder meg i nærheten.
En distraksjon for henne.
Det kan ikke skade.
Av alt jeg trodde kunne skje da jeg beskyttet Kate,
stod ikke dette på listen.
Helvete, hvor er hun?
Hun puster fortsatt.
Og jeg kan løse Nadias kjærlighetsbrev-problem.
Ingen brev.
Ingen bilder av Kate eller noen.
Bortsett fra det unntaket.
Rart at det ikke er et aktmaleri.
Typisk en som Malcolm å skjule noe bak et portrett av seg selv.
Hva gjør du?
En student ba meg finne noe hun skrev.
Var det derfor du ble med meg hjem?
For å finne et brev fra et av Malcolms mange tankeløse sidesprang?
Nei, det ville vært galskap.
-Jeg våknet… -Er det derfor du tror jeg er i fare?
På grunn av ei gal skolejente?
-Hva heter hun? -Faen.
-Det er ikke derfor. -Jeg vil at du skal gå.
Jeg kan ikke forlate henne på grunn av deg.
Jeg sier det hele tiden, men det er sant.
Det er ikke trygt.
Jeg vil heller skjæres opp i tusen biter
enn å være ett sekund til alene med deg.
Kom deg ut.
Kates sjåfør har stått parkert her i hele dag.
Hun har lukket persiennene mens jeg står her og sulter i hjel.
"Har sett på deg 'beskytte' henne."
Faen ta deg.
"Jeg forstår deg nå. Jeg tror du dreper for å beskytte tingene du elsker.
Kate er ikke kjærlighet. Ennå." Aldri.
"Men hun hjalp meg å se mønsteret ditt."
Er det den store innsikten? Enhver anstendig mann vil beskytte andre.
"Du liker det. Hvordan det føles. Å drepe."
Det er galskap.
"Livet som svinner fra øynene. Makten.
Tipper du får stiv pikk.
Tipper den er stiv nå, bare av tanken på det."
"Du er gal."
"La meg vise deg."
Vise meg, hvordan?
Nei.
Hei! Du!
Nå på Kates omvisning av de beste stedene å bli drept i London,
en 700 år gammel krypt.
Bare én vei inn og ut. Du må forbi meg for å nå henne.
Å, Malcolm.
Du ville syntes det var sprøtt at jeg snakker med en eske
der lillefingeren din er begravet.
Herrejesus. Du hadde tullet om nekrofili.
Prøvd å gi meg dårlig samvittighet fordi jeg ikke sugde deg oftere.
Du var et pompøst,
dovent ludder.
Men du fikk meg til å glemme familien min.
Du fikk meg til å le.
Du brydde deg om meg.
Det må da være verdt en tåre.
Pokker ta.
Hei.
Gjør deg selv en tjeneste og ikke tving meg til å skyte.
-Ok. -Hva driver du med?
Din sleipe, lille jævel.
Er hun ditt neste offer?
Nei. Hun er i fare.
Hallo.
Det er Malcolms ring.
Hvordan?
Noen vil gi meg skylden.
Politiet kommer til å elske å høre dette.
Og lady Phoebe.
Det ville gjort vondt om jeg hadde tær der.
Du tar feil.
Pikken min har aldri vært mykere.
Jeg hatet det. Jeg er ikke som deg.
Du kjenner meg visst ikke så godt.
Jeg har blitt for flink.
Vic tok feil. Han trodde ikke at han ville få pomp og prakt,
men han blir begravet med Simons gullbelagte kiste.
Slett ikke verst.
Jeg kunne sagt noen ord, men Vic var neppe en Didion-fan.
Jeg kjente ham godt nok
til å skrive en takknemlig oppsigelse.
De var jo som familie.
Jeg sverget å aldri gjøre det igjen.
Jeg var på en ny kurs.
Før deg.
Du lurte meg.
Du plantet ringen så Vic skulle finne den.
"Jeg hadde rett. Du likte det."
Nei! Din syke jævel!
"Det eneste du har oppnådd, er å gjøre meg fast bestemt på å drepe deg.
Jeg vil neppe nyte det, men verden blir bedre
og ingen vil sørge over deg…"
Vent. Er det derfor du er så fiksert på meg?
Er du ensom?
Poes forteller leter etter en forbindelse i mengden.
Du vil ha en venn.
Du vil at vi skal være like.
Åndsfrender.
Og hvis du tror det,
så kanskje du vil møtes.
"Du hadde rett. Det var opphissende."
Etter å ha gravlagt Vic, sporet jeg Kate hjem.
Hun har ikke dratt siden.
Sikkert utslitt, tatt i betraktning hvor mange av hennes venner du har drept.
Hun er der inne.
Og du lar være å svare.
Mange har begynt å mistenke at professor Hardings drap
er knyttet til et annet høyprofilert dødsfall,
kunstneren Simon Soo, en venn av professor Harding,
og hvis lik skal ha…
Tok jeg feil? Var jeg for frampå?
Eller vil du bite på og foreslå at vi møtes?
Flott. Jeg er i skjærsilden. Hverken du eller Kate prater med meg.
Jeg holder fortsatt øye med vinduet. Perfekt. Takk.
Jeg er visst ikke den eneste i skjærsilden.
Hvis hun ikke kan felle en tåre, kan hun i det minste ødelegge portrettet.
Jeg håper det hjelper.
Helvete.
Der er du… Helvete, det er bare Phoebe.
MØTES VED SUNDRY HOUSE KL. 10? JEG TRENGER DEG!
Kom inn. Gi meg et øyeblikk.
Med all mystikken og tvetydigheten du ga meg,
kan jeg i det minste gjøre én god ting for en god person.
-Å, gud, takk. -Ikke vær redd. Jeg leste det ikke.
Jeg hadde ikke brydd meg om du hadde det. Det er velskrevet.
Jeg ble minnet på denne nylig. Jeg tror den kan hjelpe deg.
Joan Didion.
Jeg kan ikke tro han er død.
Jeg har aldri kjent noen som har dødd før.
-Det føles forferdelig. -Ja.
Men det går over.
Når da?
Det er forskjellig for alle.
Skyldfølelsen gjør det bare verre.
Du skal ikke ha skyldfølelse for at du elsker noen.
Jeg elsket ham ikke.
Ok, bryr deg, da.
Noen ganger bryr vi oss om feil folk, det gjør oss ikke onde, bare menneskelige.
Takk.
Vi ses i timen.
Ok.
Jeg må følge mitt eget råd. Ikke ha sånn skyldfølelse.
Jeg har gjort feil, men jeg kan gjøre bedre.
"Jeg tror tiden er inne for oss å møtes." Det funket.
Nå forstår jeg hvordan jeg skal prate med deg.
"Én betingelse.
La Kate være i fred. Hun er min."
"Der har vi den Joe jeg har lett etter."
Nå som Kate er fredet og jeg slipper å beskytte henne…
"Når og hvor?"
"Detaljene kommer."
Hvor snart?
Ikke mer teksting, ingen flere spill.
Dette kan ikke være bra.
Professor Moore? Har du et lite øyeblikk?
Selvfølgelig. Alt for å hjelpe.
Tekst: Therese Murberg