- Az előző részekben: - „Helló, te!”
Naná, hogy Evanesce.
Nincs előzmény, az üzenetek olvasás után eltűnnek.
Az elit és a paranoiások kedvenc appja.
Gondolom, találkozunk a hülye kiállításon, professzor.
Kate Galvin.
- Menj el! - Kate keveset láttat.
Ebben a zakóban pincérnek látszol.
Egy üres senki vagy, akinek nincs saját élete.
- Malcolm. Azt akarta, hogy így hívjuk. - Vajon csak diák volt?
- Mit akarsz? - Nadiának igaza volt.
Az első gyanúsított gyakran a második áldozat.
„Hamarosan megtudom, ki vagy.”
KI VOLT GUINEVERE BECK?
„Helló, Joe!”
Ilyenkor azon töprengek, holrontottamel.
Csak szabadságra vágytam,
hogy új életet kezdjek. Jó,
őszinte, békés életet, de te beleköptél a levesembe.
Betörtél a mentsváramba,
előástad azt az énem, amitől minden erőmmel próbálokszabadulni.
„Igazam van? Azok a cikkek rólad szólnak?”
Naná, hogy nem ismerhetem el. Ne már!
A nevem Jonathan Moore.
A NEVEM JONATHAN MOORE
„Ugyan, Joe! Áruld el az igazat!”
Nem vagyok hajlandó táplálni a beteg, téves rögeszmédet.
Téged kéne megtalálnom, nem zárat cserélnem.
Nem férkőzhetsz be a lakásomba, az elmémbe.
„Ignorálsz engem?
Ezzel megbántottál, Joe.
Ott vagy?”
Ott vagy?
Nem hagytál más választást.
Most eltűnök, kukkoló.
A tömeg embere című Poe-műben
a narrátor a kávéházban meglát egy idegent, és a megszállottja lesz.
London utcáin az idegen nyomába ered, megfigyeléseket tesz.
De hogy miért is érdekli, nem derül ki egyértelműen.
Vajon mi a történet mondanivalója a megszállottságról?
Hogy együtt jár az oltalmazó ösztönnel.
Azért követi, mert észreveszi,
- hogy tőrt rejt a ruhája alá. - Így van. De ez evidens.
- Érdekes. Mi van még? - A szerelemről szól.
- Jó sztorit olvastál? - Elvakult vonzalomról szól,
amit olyasmi iránt érzel, amit sosem értesz meg igazán.
- Ez a rögeszméről szól. - Ki mondja, hogy kizárják egymást?
A narrátor kapcsolatot akar, ismerni és ismertté válni, igaz?
- Ezért követ egy idegent. - Bocs, de Harding professzorról van szó.
Bassza meg! Meggyilkolták.
Gyanítják, hogy köze van a Simon Soo-féle gyilkossághoz.
Jaj, ne!
„A gazdagfaló gyilkos.” Így írnak róla. Találó.
Malcolm Harding ujját elküldték a London Dispatchhez
egy üzenet kíséretében: Ez nem emberrablás. Ez gyilkosság.
Bassza meg!
Nem trófeának tartottad meg Malcolm kisujját,
hanem hogy belehajszolj akisdedjátékodba.
Ez nagyon, nagyon rossz.
„Most már figyelsz rám?”
TE
Jól van, seggfej, vettem az adást.
Lemondtam az órát, hogy a diákok feldolgozhassák a sokkot,
vagyis pletykálhassanak a tehetősekre vadászó,gazdagfaló gyilkosról.
Szóval igen, csupa fül vagyok.
A kérdés az: „Te mit akarsz?”
MIT AKARSZ?
„Ismerd be, hogy Joe Goldberg vagy!”
Nos, erre nem kerül sor, de ki sem vonhatom magam a játékodból.
Szóval: „Nem vagyok az.
De ha én lennék, mit akarnál tőlem?”
„Először is, miért ölsz meg annyi embert?
Csak mondom, hogy Simon füle még megvan.
Elküldjem ’Jonathan Moore’ nevében?”
Helyben vagyunk: zsarolás.
Oké. Minél kevesebbet mondj!
„Ha megtettem volna mindezt,
csakis azért lett volna, mert nem volt más választásom.”
„Á, élet-halál kérdése volt.”
Milyen lehetett kinyitni a dobozt!
Úgy bűzlött az ujj, hogy egy szövegíró elájult.
Ez van, ha egy újság tulajdonosának
van egy pletykafészek fia.
Mit mondott még az apád?
Mindenki aggódik, mit talál még a postában.
Elvitte Simon Soo fülbevalóját, ki tudja, még mit.
Legközelebb elküldi a piercingelt farkát.
Mi ütött beléd? Meggyilkolták. A professzorunk volt.
- Akivel szerintem lefeküdt. - Nyugi! Csak…
Azon ízléstelenkedsz, hogy valakit feldaraboltak.
Joe, semmi értelme. Undorító vagy.
Valakivel beszélnie kell, de én veled vagyok elfoglalva.
Három óra telt el az utolsó üzeneted óta. Már meguntad a játszadozást?
Közben én nyomok után kutatok.
Ugyanazok a hírek, amíg meg nem talállak.
Emlékeztetnek, hogy nem csak én vagyok a nyomodban.
…ahol gyakran megfordult a közeli barátaival.
Gondolom, a rendőrség kikérdezi Kate-et,
hogy voltak-eMalcolmnak ésSimonnakellenségei.
Ha belegondolok,
ahogy viselkedik, szerencsés, hanemkezdenek rá gyanakodni.
Egy könnyet sem ejt. És teával sem kínálta meg őket.
A francba!
Hogy is mondják az amerikaiak? Törődj a magad dolgával!
Sajnálom, ami Malcolmmal történt…
Szörnyű sokk lehetett.
Részvétet akartam nyilvánítani.
Hagyd! Majd dumálhatsz, amikormegjön arendőrség.
Nem tehette.
Vagy mégis?
Mikor látta utoljára Malcolm Hardingot?
Úgy egy hete.
Azt hiszem…
Egy klubból hozott haza. A barátnője talán említette.
Simon Soo is abban a klubban tartózkodott. Igaz ez?
És maga is ott volt a tárlatnyitóján azon az estén, amikor megölték.
Mit árult el még Kate? A kedvenc zabpelyhemet?
Úgy van.
Gyorsan beilleszkedett ebbe a társaságba.
Miss Galvin említette, hogy kerüli a rendőrséget.
Ki nem hagyná.
Nos… volt egy kis gond a munkavállalási vízumommal,
- de a papírok már rendben vannak. - Ez nem hozzánk tartozik.
Amikor Harding professzor hazahozta,
ha nem tévedek, maga látta utoljára élve.
A francba! Ideje elkezdeni ügyesen lavírozni.
Nem biztos, hogy ez igaz.
Ez kissé kínos.
Mindketten túl sokat ittunk, és talán nem szándékosan,
de Malcolm beavatott pár titkába.
Például rájött, hogy Simon
művészeket kényszerített bele a képei megfestésébe.
Malcolm hazardírozott és megszorult, Simont vette volna rá, hogy kisegítse.
Ezt úgy értelmeztem, hogy „megzsarolta”.
Nem szép a halottakról rosszat mondani,
de úgy hírlik, sorozatgyilkos is lehetett…
Az igazi történet talán kínosabb.
- Valaki meg tudja ezt erősíteni? - Blue Cahill, igen.
Ő az egyik művész, akit Simon kihasznált.
Úgy hallottam, elvonón van.
Még egyszer köszönjük a teát.
Ha bármi eszébe jut, értesítsen bennünket!
Igen, persze. Természetesen. Kikísérem magukat.
„A ribanc egyből rád küldteazsarukat.”
Mi a fasz? Hol a faszban vagy?
Mutasd magad, te gyáva!
„Kate fenyegetést jelent. Élet vagy halál, mondhatni.
El kell intézned.”
És íme, mire megy ki a játék.
Azt akarod, hogy megöljem Kate-et.
Se nyom, se lehallgatókészülék.
Hányszor kell még szétbontanom miattad a lakásomat?
Nyilván nem ölöm meg Kate-et.
Vajon ő a következő célpontod?
Nem hiányzik, hogy a jégboszorka testőre legyek, aki utál.
Általános, semmitmondó.
„Kate nem jelent gondot.”
De ha te figyeled őt,
akkor nekem is muszáj.
A nyomában leszek. És megtalállak téged.
Nadia!
Szia!
- Mit keres itt? - Itt lakom a sarkon.
Miért ólálkodsz az áldozat lakása körül?
A pótkulcsot keresem.
- Kell neki valaki, akiben megbízhat. - Ott hagytál valamit?
Bassza meg! A francba!
- Elmondta? - Kitaláltam.
Nem hiszem, hogy bárki tudná.
Írtam neki valamit.
Írtam neki egy levelet, amit nem kellett volna, de bent van.
A cuccai között meg fogják találni, és az újságok címlapjára kerül.
És akkor velem mi lesz? Nyilvánosan tönkretesznek.
- Betörök, és… - Ne! Ne csináld!
- Kate barátja vagyok. - Kicsit se, de megoldom.
Megszerzem neked a levelet.
Nem török be.
Még nem.
Ismerős.
Gratulálok, a gazdagfaló gyilkos híre futótűzkéntterjed.
Véletlen fejlemény, vagy mozgalmat akartál indítani?
Még fontosabb: hogy talállak meg Simon temetésén
a tömegben, ahol az emberek más arcukat mutatják kamera előtt,
mint négyszemközt?
Így felmerül a kérdés: „Kinek a gyásza nem teljesen őszinte?”
- Vegyük például Sophie Soot… - Kérlek, virág helyett
inkább adományozz nemes célra! #mosolyokSimonSooért
Gyászában tapló módon követőkért, adományért kampányol
a rászorulógyermekek fogászati alapítványának,
ami csak egy sebtében összedobott honlapon létezik.
Ettől nem lesz gyilkos, de azon sem csodálkoznék.
Na és persze Kate. Ő is a célkeresztben áll, ha távolabb is.
Aztán ott van Phoebe, akinek sokéves médiatapasztalata kevés
- a nyilvános gyászfeldolgozáshoz. - Ha nézitek ezt a műsort,
segítsetek megtalálni Malcolm barátom maradványait.
Szerette a corgit és a levest.
Ha megtaláljátok a testrészeit,
hívjátok a 999-et,
ígérem, busásan megjutalmazom az illetőt.
Gyógyszerfüggő roncs, de nem gyilkos.
Na és Adam?
Nehéz kiigazodni rajta, és tudom, hogy titkolózik.
Vajon ki? Tipikus, elsatnyultamerikaipasi
vagy titokzatos sorozatgyilkos?
És persze Rhys Montrose.
Állítólag pár nap múlva bejelenti, hogy indul a polgármester-választáson.
Ügyes politikai húzás.
Gyászával manipulálja a közvéleményt.
Vagy csak engem akar manipulálni?
Madre Lindában nem mentem el a temetésemre, de olvastam,
hogy visszafogott volt, ennek pont az ellenkezője.
- Hát persze hogy itt vagy. - Fegyverszünetet kérek.
Nem érdekel a mondanivalód, fogalmam sincs, miért jöttél.
Phoebe hívott meg.
Ennyit a tűzszünetről.
A lesifotósoktól távolabb inkább rémültnek, mint szomorúnak tűnnek.
Ha ez afféle bosszú a gazdagokon a szegényekért,
remélem, tudjátok, csak a kastélyt örököltem.
Gemma mindig is borzasztó,
de nehéz elképzelni, hogy ráveszi magát a gyilkosságra.
De ha ő vagy, akkor ez egy díjnyertes alakítás.
Hordjunk golyóálló mellényt!
Tegyem tönkre az alakom? Inkább a halál.
Baromság. Senki sem akar megölni minket.
Roald azért nem fél, mert ő te vagy,
vagy túl arrogáns ahhoz, hogy halandónak lássa magát.
- Hogy s mint? - Jól.
Elintézted Malcolmot?
Találtunk egy helyet a nagyanyja közelében,
ahol elhantolhatjuk az ujjat.
- Nagyon sajnálom… - Ne, Roald, hagyd! Kezdődik a műsor!
Védelmezed, vagy rajtamgúnyolódsz?
Hogy is barátkozhattam Simon Sooval?
Talán láttatok ti is interjút vele, ahol valami nagyon durva dolgot mondott.
Persze meztelenül.
De mindannyian más-más álarc mögé bújunk.
Amit persze nem fedünk fel senki előtt.
Mi van Rhys álarca mögött?
Azt mondta, Berlinből gyorsanidelehet érni,
- így őt nem zárhatom ki. - Mi lett volna,
ha kiderül, hogy egy avantgárd, egocentrikus zseni
a keresetének egyharmadát jótékony célokra fordította?
Vagy tett valamit a húgáért?
- Joan Didion írt a gyászról… - És polgármester akar lenni.
Talán hülye vagyok,
de úgy érzem, az bonyolítaná a névtelen gyilkolászást.
„Amikor szeretteinket gyászoljuk,
akarva-akaratlanul elsiratjuk…
- magunkat is.” - Basszus! Ugyanoda lyukadok ki.
Akár Rhys is lehetsz.Bármelyiküklehetsz.
Így gyászolnak? Honnan tudjam, mit éreznek,
ha be vannak tépve a gyásztól, a félelemtől és adizájnerdrogtól?
Jó kis szertartás, mi?
Anyagot gyűjtesz a könyvedhez?
- Itt jön egy újabb zsarolás. - Nekünk nem lesz részünk ilyenben.
Hogy érted?
Tudod, ez az egész… Nem is tudom. Felvágós baromság.
Azt hiszi, egyformák vagyunk, kívülállók. Te vagy az?
Kurvára összezavar, mi?
Ilyen közel lenni hozzá, nézni, hogy cseszik el az egészet,
tudni, bármily keményen dolgozol, sosem lesz a tiéd.
- Te így érzel? - Mi? Nem.
- Úgy értem, te, nekik dolgozol… - Nem, én szeretem a munkámat.
Lady Phoebe családtagként kezel engem,
de amilyen jószívű,
szokása mindenféle jöttmenteket befogadni.
Az, hogy itt vagy…
így egyáltalán nem meglepő.
Ami felettébb nem tetszik benned, haver, az kurvára minden.
Vagy van egy másik nyomozónk, és ideje leállítani ezt a csevegést.
Az aggályaidat vitasd meg Lady Phoebe-vel!
Lehet, hogy így lesz.
Kellemes virrasztást!
„Miért nem ölted még meg Kate-et?”
Bassza meg! Hová ment?
Légy kedves, hogy a közelében lehess!
Azt hiszem, valahogy rosszul indult a kapcsolatunk. Sajnálom.
A kémkedést? Vagy mert kiborultál, amikor rád küldtem a rendőröket?
- Nem volt egy jószomszédi tett. - Talán nekik fontos lehet,
hogy beszéljenek azzal, aki utoljára látta élve Malcolmot.
- Vagy rejtegetsz valamit? - Természetesen nem.
Akkor csak felgyorsítottam a neved tisztázását.
Meg akartam köszönni. Mindig segítesz.
Ásd el a csatabárdot!
Szent ég!
Bár imádok gúnyolódni az áludvarias amerikai egoistákkal…
- Egoista? - …ma kicsit sem alkalmas erre.
Tudod…
a sok haláleset.
Szóval, működj együtt a rendőrséggel, és ne bámulj be az ablakon!
És hol az a rohadt kocsi?
Na ebből elég!
Kellemes délutánt! Vagy mégse!
A francba! Követnem kell. El lesz ragadtatva.
Folytatódik a nyomozás Malcolm Harding,
a Darcy Egyetem irodalomprofesszorának meggyilkolása ügyében.
Harding professzor szüleit
lesújtotta szeretett fiuk elvesztése…
Hogy bírják ezt a bokszolók menetről menetre?
- Mit keresel itt? - Megmentem az életét,
- hogy tovább tahóskodhasson. - Bocs, hogy bunkó voltam.
Azt akarod, hogy a rendőrség tegye a dolgát.
- Önnek? - Nem, ő nem marad.
Mindent félretéve, egy gyilkos szabadon garázdálkodik az ismerősi körödben.
- Szerintem nem jó egyedül lenni. - Miért? Mert törékeny lány vagyok?
Atyaég! Itt van Amerika Kapitány, ha autogramot kérnének.
Basszus!
Ez szürreális lehet számodra.
- Hogy koslatsz utánam, mint egy pincsi? - Nem erről beszélek.
A barátaid úgy tesznek, mintha minden oké lenne, de egyikőjük…
Talán…
Az egyik közülük.
Komolyan?
Azt hiszed, az egyik barátom a gyilkos,
nem az a sok ezer ember, akik csak arra vágynak,
hogy élve felfalhassák őket.
- Még mindig Sherlockot játszol. - Nem segíthet rájönni,
- ki vagy, ez egyértelmű. - Járjunk a végére!
Miért követsz? Meg akarsz dugni?
Nem.
Akkor meg akarsz ölni? Ezért leskelődsz utánam?
Ne harapj rá! Ne tedd!
Kitaláltad. Odavagyok a zaklatásért és a gyilkolásért.
Véletlenül sem segíteni akarok.
Miért? Miért érdekel egyáltalán?
Mi van, ha csak egyszerűen érdekel?
Akár tetszik, akár nem.
Érzelmes gyerek voltál?
Időnként, azt hiszem.
Kiskoromban
anyám megtiltotta, hogy sírjak.
Ha lehorzsoltam a térdem…
Basszus, a nagyszüleim halálakor
rám se nézett,
amíg nem voltam teljesen nyugodt.
Minden érzésemet elrejtettem…
és ez…
Alaptermészetemmé vált.
Pedig elvileg én vagyok a gyászoló barátnő.
Értem. Tényleg.
Tapasztalatból tudom, minél jobban elfojtod, annál zűrösebb lesz.
Mit csinálsz akkor?
Én, amikor már nagyon rossz,
katartikus rituálét tartok.
Elégetek valamit.
Az segít.
És ha nem válik be?
Mi van, ha én…
nem tudok sírni Malcolmért?
Akkor gyászold magad!
Úgy állítod be, mintha invesztálni hiba lenne.
Szerinted nem tudtam, hogy a hátam mögött összevissza kefél?
- Ezt nem mondtam. - Szerinted ilyen volt a kapcsolatunk?
Megmutatom a kedvenc helyünket.
Helyes, most legalább ő hív, hogy kövessem.
Nem könnyíti meg a dolgom.
Ez jó móka.
Kate!
Kate, megvárnál végre?
- Nem most kéne lófrálnod. - Senki sem fizet neked ezért.
Ha nem érzed jól magad, akár el is mehetsz.
Nem biztonságos.
Szent ég!
Egészen édes, ahogy nyargalászol körülöttem, mint valami fehér lovag.
Nagyon csalódott leszel, ha rájössz,
hogy a 21. században a nők tudnak vigyázni magukra.
A kurva életbe!
Tökéletes. Egy titkos kert.
Mennyi rejtekhely egy gyilkosnak.
Kate szereti kísérteni a sorsot.
Még itt vagyok.
Remek, na és, ha te és Malcolm olykor berúgtatok?
- Lehetne, hogy végre…? - Csitt! Csitt!
A szomszédok még rendőrt hívnak. Malcolm és én nem csak ittunk.
- Ki akar kezdeni velem? - Ne már!
Izgató a gondolat, hogy esetleg figyelnek.
- Éreztél már ilyet? - Nem mondhatnám.
Ha hasznos akarsz lenni,
igazán borzalmas napom volt.
Tereld el a figyelmem, oké?
A testőrök tutira nem feküdhetnek le ügyfelekkel.
Egek, te mindent túlagyalsz!
Tudod, azt hiszem, én… azt hiszem, megértelek.
Romantikus vagy.
Letámadlak. De te nem dugni akarsz, hanem szeretkezni.
- Ezt úgy mondja, mintha baj lenne. - Nem tudod, ki vagyok…
Látom, nemes lelkűnek mutatkozol, közben elrejted a valódi indítékaidat.
Rajta, Jonathan! Tényleg nem azért követtél, mert a szíved mélyén meg…
- Ezt ne. Ne! - …akarsz…
- Nem. - …dugni engem?
Rossz ötlet. Nem.
Ennyit az ellenállhatatlan csáberőmről.
Hát, ami a nők általi letámadást illeti, őszintén szólva ez még elég gyengéd volt.
A francba!
Nem, ezt ne csináljuk!
Így is bonyolult a helyzet.
Mondhatok valami…
romantikusat, ha akarod.
Másrészt így mindig a szemem előtt van, igaz?
Mit képzelek?
Nem. Basszus!
Ne csókolj meg, egymásba szerethetünk.
Így maradok a közelében.
Kis figyelemelterelés vagyok.
Nincs abban semmi rossz.
Ez mind nem szerepelt aKatevédelmezése közben várható
eseményeklistáján.
Basszus, hol a nő?
Még lélegzik.
Van időm Nadiának segíteni megoldani a szerelmeslevél problémáját.
Nincsenek levelek.
Sem képek Kate-ről vagy bárki másról.
Egy kirívó kivétellel!
Meglep, hogy nem akt.
Ilyen alantas alak, mint Malcolm, elrejthet valamit a portréja mögé.
Mit művelsz?
Az egyik diákom kérte, keressem meg az egyik irományát.
Ezért jöttél haza velem?
Hogy megtaláld Malcolm egyik agyatlan cafkájának levelét?
Nem, ez őrültség lenne.
- Felébredtem… - Ezért vagyok veszélyben?
Egy tébolyult diáklány miatt?
- Hogy hívják? - Francba!
- Nem ezért. - Most azonnal takarodj innen!
Nem mehetek el miattad.
Kate, tudom, hogy mindig ezt hajtogatom, de ez az igazság.
Nem biztonságos.
Inkább vágjanak ezer apró darabra,
mint hogy még egy másodpercet töltsek el veled!
Kifelé!
Kate sofőrje egész nap itt parkol.
Lehúzta a rolót, én meg itt dekkolok, és szép lassan éhen halok.
„Figyeltem, ahogy ’védelmezed’ őt.”
Rohadj meg!
„Kiismertelek. Szerintem azértölsz, hogy megvédd, akit szeretsz.
Kate nem szerelem. Még.” Soha.
„De segített átlátni rajtad.”
Ez a nagy meglátás? Miféle ember, aki nem segít megvédeni másokat?
„Tetszik neked. Maga az érzés. A gyilkolás.”
Ez őrültség.
„Ahogy kialszik a szemükben azélet.Ahatalom.
Fogadok, a farkad is feláll tőle.
Tuti kemény most is, ha csak rágondolsz.”
„Őrült vagy.”
„Majd én megmutatom.”
Mégis hogyan?
Nem.
Hé! Várj! Te!
A legjobb londoni helyek, aholmegölhetnek, utolsóállomás:
egy 700 éves kripta.
Csupán egy be- és kijárat van. Csak a testemen át juthatsz hozzá.
Jaj, Malcolm!
Abszurdnak találnád, hogy egy dobozhoz beszélek,
amelyben a kisujjad van eltemetve.
Jézusom! Elsütnél valami rossz viccet a nekrofíliáról.
Bűntudatot ébresztenél bennem, amiért nem szoptalak le többször.
Egy nagyképű,
lusta disznó voltál.
De elfeledtetted velem a családom.
Megnevettettél.
Törődtél velem.
Ez csak megér egy-két könnycseppet.
Az istenit!
Na helló!
Szíveskedj jól viselkedni, nehogy meghúzzam a ravaszt!
- Oké. - Szóval, mire készülsz?
Sunyi kis rohadék.
Ő a következő áldozatod?
Nem. Veszélyben van.
No lám!
Ez Malcolm gyűrűje.
Hogyan?
Valaki rám akarja kenni.
A zsaruk biztos örömmel hallgatják majd.
És Lady Phoebe is.
Fájt volna, haméglettvolna ottlábujjam.
Tévedsz.
Tévedsz. A farkam sosem volt puhább.
Rühelltem ezt. Semmiben sem hasonlítunk.
Nem ismersz olyan jól, mint hiszed.
Túl rutinos vagyok.
Vic tévedett. Azt hitte, körülötte sosem lesz nagy cécó,
mégis Simonaranyozott koporsójával fogják eltemetni.
Nem is rossz.
Mondanék pár szót, de kétlem, hogy Vic rajongott volna Didionért.
Ismertem annyira,
hogy írjak egy hálától csöpögő felmondólevelet LadyPhoebe-nek.
Végül is majdhogynem családtag volt.
Megfogadtam, hogy soha többé.
Jó úton jártam.
A jöttödig.
Csőbe húztál.
Becsempészted a gyűrűt, hogy Vic megtalálja.
„Ugye igazam volt? Élvezted.”
Nem! Te beteg fasz!
„Csak azt érted el, hogy eltökéltem, végzek veled.
Nincs ínyemre, de a világ jobb lesz,
és senki sem fog gyászolni…”
Várj! Ezért vagy ennyire rám kattanva?
Magányos vagy?
Poe narrátora kapcsolatotkeresatömegben.
Barátot akarsz.
Azt szeretnéd, hogy egyformák legyünk.
Rokon lelkek.
És ha szerinted azok vagyunk,
talán a való életben is találkozhatunk.
„Igazad volt. Felvillanyozott.”
Miután elástam Vicet, hazáig követtem Kate-et.
Azóta nem ment el.
Kimerülhetett, tekintve, hányan száradnak a lelkeden az ismerősei közül.
Mindegy, bent van.
Te meg eltűntél.
Sokan azt gyanítják, Harding professzor
halálának köze van egy másik jelentős halálesethez,
Simon Sooéhoz, aki Harding professzor barátja volt,
és a holttestét állítólag…
Tévedtem? Túl rámenős voltam?
Vagy bekapod a csalit, és találkozót javasolsz?
Remek. A purgatóriumban vagyok. Nem beszélsz velem, Kate sem.
Tehát tovább figyelem az ablakát. Tökéletes. Köszönöm.
Ezek szerint nemegyedülégekatisztítótűzben.
Ha egy könnycseppet nem bír ejteni, legalább a portrét megsemmisítheti.
Remélem, ez segít.
Basszus!
Na végre…Francba, csakPhoebeaz.
TALI A SUNDRY HOUSE-BAN 10-KOR? SZÜKSÉGEM VAN RÁD!
Gyere be! Egy pillanat!
Megannyi rejtély és bizonytalanság közepette
legalább egy egyszerű jótettet cselekedhetek egy jóemberért.
- Úristen, köszönöm! - Ne aggódj! Nem olvastam el.
Nem bánnám, ha elolvasta volna. Jól sikerült írás.
Nemrég jutott eszembe. Szerintem segíteni fog.
Joan Didion!
Nem tudom elhinni, hogy meghalt.
Még senkit sem ismertem, aki meghalt volna.
- Szörnyű érzés. - Igen, az.
Majd elmúlik.
És az mikor lesz?
Szerintem ez egyéntől függ.
A bűntudat csak ront rajta.
Nem kéne bűntudatot érezned, mert szeretsz valakit.
Nem szerettem.
Jó, akkor törődtél vele.
Néha rossz emberekkel törődünk, ettől nem leszünk rosszak, csak humánusak.
Köszönöm.
Órán találkozunk.
Oké.
Meg kell fogadnom a saját tanácsomat. Ne legyen bűntudatom!
Hibáztam, de majd jobban vigyázok.
„Ideje találkoznunk.” Bejött.
Már tudom, hogyan beszéljek veled.
„Egy feltétellel.
Hagyd békén Kate-et! Ő az enyém.”
„Ez az a Joe, akit kerestem.”
Most, hogy Kate kikerült a képből, nem kell testőrködnöm…
„Mikor és hol?”
„Részletek hamarosan.”
Az mennyi idő?
Nincs több sms, nincs több játék.
Ez nem jelenthet jót.
Moore professzor! Zavarhatnánk önt néhány pillanatra?
Persze! Állok rendelkezésükre.
A feliratot fordította: Várkonyi Erika Lívia