‫בפרקים הקודמים של "את":‬ ‫-"שלום לך."‬
‫"אוונס", כמובן.‬
‫אין אפשרות איתור,‬ ‫ההודעות נעלמות אחרי הקריאה.‬
‫האפליקציה האהובה על האליטות והפרנואידים.‬
‫אני מניח שנתראה בתערוכה המטומטמת הזאת.‬
‫קייט גלווין.‬
‫לך.‬ ‫-קייט נותנת מעט מאוד.‬
‫אתה נראה כמו מלצר בג'קט הזה.‬
‫אתה אפס חלול שאין לו חיים.‬
‫מלקולם. הוא אמר לנו לקרוא לו ככה.‬ ‫-היא הייתה רק תלמידה שלו?‬
‫מה אתה רוצה?‬ ‫-נדיה צדקה.‬
‫החשוד הראשון הוא לרוב הקורבן השני.‬
‫"בקרוב אגלה מי אתה."‬
‫- מי זו גווינבר בק? -‬
‫"שלום, ג'ו."‬
‫ברגעים כאלה אין לי מנוס‬ ‫מלשאול את עצמי איפה טעיתי.‬
‫בסך הכול רציתי חופשה,‬
‫כדי להתחיל חיים חדשים, טובים,‬
‫ישרים, שלווים, אבל אז הרסת את זה.‬
‫חיללת את עיר המקלט שלי,‬
‫ועוררת את האני‬ ‫שכל כך התאמצתי להשאיר מאחוריי.‬
‫"זה נכון? כל הכתבות האלה באמת עליך?"‬
‫ברור שאני לא יכול להגיד שכן, בחייך.‬
‫שמי הוא ג'ונתן מור.‬
‫- שמי הוא ג'ונתן מור -‬
‫"בחייך, ג'ו, תגיד לי את האמת."‬
‫אני מסרב להזין‬ ‫את הקיבעון החולני והמוטעה שלך.‬
‫אני אמור למצוא אותך, לא להחליף מנעולים.‬
‫אבל אני חייב להשאיר אותך‬ ‫מחוץ לדירה שלי, מחוץ לראש שלי.‬
‫"אתה מתעלם ממני?"‬
‫"אתה פוגע בי, ג'ו."‬
‫"אתה שם?"‬
‫אם אני שם?‬
‫לא השארת לי ברירה.‬
‫אני אתעלם ממך, סטוקר.‬
‫ב"איש ההמון" של פו,‬
‫המספר רואה זר אקראי בבית קפה,‬ ‫ומפתח אובססיה כלפיו.‬
‫הוא עוקב אחרי הזר‬ ‫ברחובות לונדון, ומסיק היסקים.‬
‫אבל הסיבה לעניין שלו נותרת מעורפלת.‬
‫מחשבות על מה שהסיפור אומר לגבי אובססיה?‬
‫שהיא הולכת יד ביד עם הדחף לגונן.‬
‫המספר עוקב אחרי הזר כי הוא ראה‬
‫שהוא החביא פגיון מתחת לבגדים שלו.‬ ‫-נכון, אבל מובן מאליו.‬
‫מעניין. מה עוד?‬ ‫-זה קשור לאהבה.‬
‫את בטוחה שקראת את הסיפור הנכון?‬ ‫-הוא על אהבה מהסוג‬
‫שמרגישים כלפי משהו שאי אפשר להבין לעולם.‬
‫הסיפור הוא על קיבעון.‬ ‫-ומי אמר שיש ביניהם סתירה?‬
‫המספר רוצה ליצור קשר,‬ ‫להכיר ולהיות מוכר, נכון?‬
‫בגלל זה הוא עוקב אחרי איש זר.‬ ‫-סליחה, זה קשור לפרופסור הרדינג.‬
‫פאק, הוא נרצח.‬
‫חושבים שזה קשור לרצח בתערוכה של סיימון סו.‬
‫אוי, לא.‬
‫קוראים לו "הרוצח אוכל העשירים". שם קליט.‬
‫אצבעו הכרותה של מלקולם הרדינג נשלחה לעיתון‬
‫בצירוף פתק, שהבהיר שמדובר ברצח ולא בחטיפה.‬
‫טוב, פאק.‬
‫לא שמרת את הזרת של מלקולם כמזכרת.‬ ‫היא מאפשרת לך להכריח אותי לשחק במשחק שלך.‬
‫זה רע מאוד. מאוד.‬
‫"עכשיו קיבלתי את תשומת לבך?"‬
‫- את -‬
‫טוב, מניאק, הבנתי אותך.‬
‫ביטלתי את המשך השיעור,‬ ‫כדי שהתלמידים יוכלו לעכל את ההלם,‬
‫כלומר לרכל על הרוצח אוכל העשירים‬ ‫שבוחר לעצמו יעדים אמידים.‬
‫כן, קיבלת את תשומת לבי.‬
‫השאלה היא מה אתה רוצה.‬
‫- מה אתה רוצה? -‬
‫"תודה שאתה ג'ו גולדברג."‬
‫טוב, זה לא יקרה,‬ ‫אבל אני לא יכול שלא לענות.‬
‫אז... "אני לא הוא.‬
‫"אבל אם הייתי הוא, מה היית רוצה ממני?"‬
‫"בתור התחלה, למה הרגת את כל האנשים האלה?"‬
‫"כדאי לציין שהאוזן של סיימון עדיין אצלי.‬
‫"לשלוח אותה עם פתק בחתימת ג'ונתן מור?"‬
‫הנה זה בא, הסחיטה.‬
‫בסדר. בסדר, תגיד כמה שפחות.‬
‫"לו הייתי עושה דברים כאלה,‬
‫"זה היה קורה‬ ‫רק אם לא הייתה לי ברירה אחרת."‬
‫"אה, עניין של חיים או מוות."‬
‫תארי לעצמך מה זה לפתוח את הקופסה.‬
‫מתברר שהאצבע הייתה‬ ‫כל כך מסריחה, שמשכתבת התעלפה.‬
‫וזה מה שקורה כשלבעלי העיתון יש בן פטפטן.‬
‫מה עוד אבא שלך סיפר לך?‬
‫כולם חוששים ממה שהם ימצאו בתיבת הדואר.‬
‫הרוצח לקח את האוזן‬ ‫של סיימון סו, ומי יודע מה עוד.‬
‫בשלב הבא יפתחו קופסה,‬ ‫ויהיה שם זין עם העגיל המדובר.‬
‫מה הבעיה שלך? הוא נרצח. הוא היה מרצה שלנו.‬
‫ואני חושד שהיא שכבה איתו.‬ ‫-תירגעי, בסך הכול...‬
‫בסך הכול דיברת בגסות‬ ‫על אדם אחר שנקצץ לגזרים.‬
‫ג'ו, זה חסר טעם, אתה מגעיל.‬
‫היא צריכה לדבר עם מישהו,‬ ‫אבל אני כבר עסוק איתך.‬
‫שלוש שעות מאז ההודעה האחרונה.‬ ‫כבר נמאס לך לשחק איתי?‬
‫בינתיים אני מחפש רמזים בכל מקום אפשרי.‬
‫לצערי, החדשות לא ישתנו עד שאמצא אותך.‬
‫הידיעות מזכירות לי‬ ‫שאני לא היחיד שמחפש אותך.‬
‫...שם ביקר לעתים תכופות עם חבריו הקרובים.‬
‫אני מניח שהשוטרים שואלים את קייט‬ ‫אם למלקולם היו אויבים. ואם לסיימון היו.‬
‫ואם חושבים על זה,‬
‫כמו שהיא מתנהגת,‬ ‫יהיה לה מזל אם הם לא יחשדו בה.‬
‫אפילו לא דמעה. והיא גם לא הציעה להם תה.‬
‫שיט.‬
‫איך הולך הביטוי האמריקאי הזה?‬ ‫"אל תדחוף את האף המזדיין שלך"?‬
‫אני מצטער. החדשות על מלקולם...‬
‫את בטח בהלם.‬
‫רציתי רק לומר שאני משתתף בצערך.‬
‫חבל על המאמץ. תשמור את זה לשוטרים.‬
‫לא נכון.‬
‫אוי, כן נכון.‬
‫מתי ראית את מלקולם הרדינג לאחרונה?‬
‫לפני כשבוע.‬
‫נדמה לי...‬
‫הוא החזיר אותי הביתה ממועדון.‬ ‫החברה שלו בטח אמרה לכם.‬
‫גם סיימון סו היה במועדון. נכון?‬
‫והיית בפתיחת התערוכה שלו,‬ ‫בלילה שבו הוא נרצח.‬
‫מה עוד קייט אמרה להם?‬ ‫איזה מותג של דגני בוקר אני אוהב?‬
‫נכון.‬
‫אז הפכת לדמות קבועה בחוג החברתי שלהם.‬
‫מיס גלווין ציינה שאתה מתחמק מהמשטרה.‬
‫ודאי שהיא ציינה את זה.‬
‫זה... חשבתי שעלולה להיות‬ ‫בעיה קלה עם אשרת העבודה שלי,‬
‫אבל כבר הסדרתי את הכול.‬ ‫-זה לא ממש התחום שלנו.‬
‫אז אם פרופסור הרדינג לקח אותך הביתה,‬
‫אם אני לא טועה, זה אומר‬ ‫שאתה האחרון שראה אותו בחיים.‬
‫שיט, אני חייב להתחיל לרקוד כמה שיותר מהר.‬
‫אני בעצם לא בטוח שזה נכון.‬
‫זה מביך.‬
‫שנינו שתינו קצת יותר מדי,‬ ‫ומלקולם סיפר לי דברים,‬
‫שאולי הוא לא התכוון לספר,‬
‫למשל, הוא גילה שסיימון‬
‫מאלץ אמנים אחרים לצייר עבורו ציורים.‬
‫מלקולם נהג להמר והוא התרושש,‬ ‫אז הוא אמר שהוא ידאג שסיימון יסדר את זה.‬
‫הנחתי שהוא מתכוון לסחוט אותו.‬
‫אני מצטער, לא נעים לדבר סרה במתים,‬
‫אבל בחדשות אמרו‬ ‫שאולי מדובר ברוצח סדרתי, אז...‬
‫אולי הסיפור האמיתי יותר פשוט.‬
‫יש מישהו שיכול לאשר את זה?‬ ‫-כן, בלו קייהיל.‬
‫היא אחת מהאמנים שסיימון ניצל.‬
‫שמעתי שהיא במרכז גמילה, אולי.‬
‫טוב, תודה על התה.‬
‫אם תחשוב על משהו, תעדכן אותנו.‬
‫ודאי, ודאי, כן. אני אלווה אתכם.‬
‫"הכלבה שלחה את המשטרה ישר אליך."‬
‫מה קורה פה? איפה אתה?‬
‫תראה את עצמך, פחדן.‬
‫"קייט מהווה איום.‬ ‫אפשר לומר שזה חיים או מוות.‬
‫"אתה צריך לטפל בה."‬
‫הנה זה, המטרה האמיתית שלך.‬
‫אתה רוצה שאהרוג את קייט.‬
‫אין זכר לציוד מעקב.‬
‫כמה פעמים עוד אהרוס לעצמי את הדירה בגללך?‬
‫ברור שאני לא הולך להרוג את קייט.‬
‫היא היעד הבא שלך?‬
‫ממש לא בא לי להיות שומר הראש‬ ‫של מלכת הקרח ששונאת אותי.‬
‫משהו כללי, בלי להתחייב.‬
‫"קייט לא תהיה בעיה."‬
‫אבל אם שמת עליה עין,‬
‫גם אני חייב לעשות כמוך.‬
‫אני אלך לאן שהיא תלך, ואמצא אותך.‬
‫נדיה.‬
‫היי.‬
‫מה אתה עושה כאן?‬ ‫-אני גר קרוב.‬
‫למה את מתגנבת לבניין של קורבן רצח?‬
‫אני מחפשת את המפתח שמלקולם החביא.‬
‫היא צריכה מישהו לסמוך עליו.‬ ‫-השארת אצלו משהו?‬
‫פאק. פאק.‬
‫הוא אמר לך?‬ ‫-ניחשתי.‬
‫לא נראה לי שכולם יודעים.‬
‫כתבתי לו משהו.‬
‫כתבתי לו מכתב‬ ‫שלא הייתי צריכה לכתוב, והוא בפנים.‬
‫הוא בין כל הדברים שלו,‬ ‫ועכשיו ימצאו אותו והוא יגיע לכותרות.‬
‫ואז מה יהיה איתי?‬ ‫השם שלי ייהרס לגמרי ולעיני כול.‬
‫אז אני אפרוץ פנימה...‬ ‫-לא, אל תעשי את זה.‬
‫אני חבר של קייט.‬ ‫-לא ממש, אבל אני אחשוב על משהו.‬
‫אני אביא לך את המכתב.‬
‫אני לא אפרוץ.‬
‫אני לא אפרוץ, בינתיים.‬
‫מכיר את זה.‬
‫מזל טוב, הרוצח אוכל העשירים נהיה ויראלי.‬
‫זאת תוצאה לא מכוונת,‬ ‫או שהתכוונת להקים תנועה?‬
‫ויותר חשוב מזה,‬ ‫איך אמצא אותך בהלוויה של סיימון,‬
‫בין אנשים שרגילים להתנהג‬ ‫בצורה אחת כשהמצלמות פועלות‬
‫ובצורה אחרת כשהם בפרטיות?‬
‫השאלה היא "מי מתאבל‬ ‫בצורה שלא נראית לגמרי כנה?"‬
‫סופי סו, למשל...‬ ‫-במקום פרחים,‬
‫אנא תרמו ל"מחייכים לסיימון סו".‬
‫...מנצלת את האבל בבוטות‬ ‫כדי לצבור עוקבים ותרומות‬
‫לארגון צדקה שמממן טיפולי שיניים לילדים,‬
‫שעושה רושם שאינו קיים‬ ‫מלבד באתר אינטרנט שהוקם בחופזה.‬
‫זה לא אומר בהכרח שהיא רוצחת,‬ ‫אבל זה מעורר שאלות.‬
‫ויש את קייט, כמובן. צריך לדאוג,‬ ‫ממרחק, שהיא לא תהיה על הכוונת שלך.‬
‫ויש את פיבי, ששנים של ניסיון‬ ‫מול התקשורת לא עזרו לה במיוחד‬
‫לעבד את האבל שלה בפומבי.‬ ‫-אם אתם צופים בזה,‬
‫עזרו לי למצוא את השרידים‬ ‫של ידידי האהוב, מלקולם.‬
‫הוא אהב כלבי קורגי ומרק.‬
‫אם תמצאו חתיכות שהיו שייכות לו,‬
‫תתקשרו בבקשה למשטרה,‬
‫ואני מבטיחה שתקבלו תגמול נאה.‬
‫היא מחוקה מרוב תרופות, אבל היא לא רוצחת.‬
‫מה עם אדם?‬
‫קשה לקרוא אותו, ואני כבר יודע‬ ‫שהוא טוב בשמירת סודות.‬
‫אז האם הוא זכר אמריקאי מעוכב טיפוסי,‬
‫או רוצח סדרתי בסתר?‬
‫ויש גם את ריס מונטרוס.‬
‫ימים ספורים, לכאורה, לפני הכרזה‬ ‫על מועמדותו לראשות עיריית לונדון.‬
‫מהלך פוליטי מתוחכם.‬
‫מתמרן את האבל הפומבי על מותו של חבר.‬
‫או שהוא פה כדי לתמרן אותי?‬
‫לא הייתי בהלוויה של עצמי‬ ‫במדרה לינדה, אבל ממה שקראתי,‬
‫היה אירוע מצומצם,‬ ‫ההפך המוחלט ממה שקורה פה.‬
‫ברור שאתה פה.‬ ‫-הזדמנות להפסקת אש.‬
‫אין לי רצון לשמוע מה יש לך להגיד,‬ ‫ולמען האמת, אני לא יודעת למה באת.‬
‫פיבי הזמינה אותי.‬
‫אין סיכוי להפסקת אש.‬
‫הרחק מהצלמים,‬ ‫הם נראים יותר אחוזי אימה מעצובים.‬
‫אם זה קטע‬ ‫של לרצוח עשירים כדי להתנקם בעניים,‬
‫אני מקווה שהם יודעים‬ ‫שירשתי רק טירה מאמא שלי.‬
‫ג'מה, אף פעם לא בלתי נוראית,‬
‫אבל קשה לדמיין אותה‬ ‫אוזרת מספיק תשוקה כדי לרצוח.‬
‫מצד שני, אם היא אתה,‬ ‫מדובר בהופעה שראויה לפרס.‬
‫תתחילי ללבוש אפודי מגן.‬
‫ולהרוס את הגזרה? אני מעדיפה למות.‬
‫זאת שטות. אף אחד לא מנסה להרוג אותנו.‬
‫רואלד, הוא לא פוחד. כי הוא אתה?‬
‫או שהוא סתם שחצן מכדי לחשוב שהוא בן תמותה.‬
‫מה שלומך?‬ ‫-בסדר.‬
‫הצלחת לארגן את העניין עם מלקולם?‬
‫הצלחנו למצוא מקום, קרוב לסבתא שלו,‬
‫שנוכל לקבור בו את האצבע.‬
‫אני ממש מצטער...‬ ‫-רואלד, אפשר לא? ההצגה מתחילה.‬
‫הוא מגונן, או שהוא אתה, ואתה לועג לי?‬
‫איך יכולתי להיות חבר של סיימון סו?‬
‫בטח, אולי שמעתם אותו‬ ‫אומר משהו הזוי ביותר בריאיון.‬
‫כשהוא בעירום, מן הסתם.‬
‫אבל כולנו עוטים מסכות שונות, הכול תלוי.‬
‫ויש בנו, כמובן, חלקים,‬ ‫שאנחנו לא מסוגלים להראות לאף אחד.‬
‫מה יש מאחורי המסכה של ריס?‬
‫הוא אמר לי שלא לוקח‬ ‫הרבה זמן להגיע מברלין לפה,‬
‫אז אי אפשר לשלול אותו לגמרי.‬ ‫-מה היה קורה‬
‫למוניטין של גאון חריף שנודע כאגומניאק,‬
‫אם הייתם יודעים שהוא תרם‬ ‫שליש מההכנסות שלו לצדקה?‬
‫שהוא היה מוכן לעשות הכול בשביל אחותו?‬
‫ג'ואן דידיון כתבה על אבל...‬ ‫-הוא עומד לרוץ לראשות העירייה.‬
‫אני אולי משוגע,‬
‫אבל יש לי תחושה שזה מקשה לארוב‬ ‫באופן אנונימי כדי להרוג.‬
‫"כשאנו מתאבלים על אובדן,‬
‫"אנו מתאבלים, לטוב ולרע,‬
‫"גם על עצמנו."‬ ‫-פאק, בגללך אני חושב במעגלים.‬
‫ודאי שאתה יכול להיות ריס,‬ ‫אתה יכול להיות כל אחד מהם.‬
‫ככה הם מתאבלים?‬ ‫איך אוכל לדעת מה הם מרגישים‬
‫כשהם מסטולים מרוב אבל, פחד וסמי מעצבים?‬
‫טקס נפלא, לא?‬
‫אתה אוסף חומרים לספר החדש שלך?‬
‫הנה עוד ניסיון סחיטה.‬ ‫-לנו לא יערכו טקס כזה, כמובן.‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫אתה יודע, כל השטויות הנוצצות האלה.‬
‫הוא חושב שאנחנו דומים, ששנינו אאוטסיידרים.‬ ‫הוא אתה?‬
‫זה משגע אותך, נכון?‬
‫להיות כל כך קרוב לזה,‬ ‫לראות איך הם מבזבזים את זה,‬
‫ולדעת שלא משנה‬ ‫כמה קשה תעבוד, זה לעולם לא יהיה שלך.‬
‫ככה אתה מרגיש?‬ ‫-מה? לא.‬
‫לא, התכוונתי אליך...‬ ‫-לא, אני מת על העבודה שלי.‬
‫ליידי פיבי מתייחסת אליי כמו אל בן משפחה,‬
‫אבל כיוון שהיא כל כך טובת לב,‬
‫יש לה נטייה לאסוף מהרחובות יתומים משוטטים.‬
‫זה שאתה פה...‬
‫זה לא מפתיע בכלל, בעצם.‬
‫מה שגורם לי לחשוד בך, חבר,‬ ‫זה פשוט הכול אצלך.‬
‫או שמצאנו עוד בלש,‬ ‫וזה הזמן לעצור את השיחה הזאת.‬
‫כדאי שתדבר על זה עם ליידי פיבי.‬
‫אולי באמת אעשה את זה.‬
‫תיהנה מטקס האשכבה.‬
‫"למה עוד לא הרגת את קייט?"‬
‫פאק. לאן היא הלכה?‬
‫תהיה נחמד, כדי שנישאר קרובים אליה.‬
‫איכשהו התחלנו ברגל שמאל. אני מצטער.‬
‫על זה שריגלת אחריי, או על זה‬ ‫שהתעצבנת כששלחתי את המשטרה אליך?‬
‫תודי, זה לא היה הצעד הכי חברי.‬ ‫-אולי אני משוגעת, אבל חשבתי שזה חשוב‬
‫שהם ידברו עם אחד האחרונים‬ ‫שראו את מלקולם בחיים.‬
‫או שיש לך מה להסתיר?‬ ‫-לא, ברור שלא.‬
‫אז בסך הכול זירזתי את טיהור שמך הטוב.‬
‫התכוונתי להגיד לך תודה.‬ ‫את כל הזמן עוזרת לי.‬
‫להרגיע את המצב.‬
‫אוי, אלוהים.‬
‫אני אמנם נהנית מחילופי עקיצות סרקסטיות‬ ‫עם אמריקאי מרוכז בעצמו שמעמיד פני מנומס...‬
‫מרוכז בעצמו?‬ ‫-...אבל היום לא נוח לי.‬
‫אתה יודע...‬
‫כל המוות הזה.‬
‫אז תשתף פעולה עם המשטרה,‬ ‫ואל תסתכל לי בחלון.‬
‫ואיפה המכונית הארורה?‬
‫נמאס לי מזה.‬
‫אחר צהריים מקסים לך. או שלא.‬
‫לעזאזל, אני צריך לעקוב אחריה.‬ ‫היא תמות על זה.‬
‫נמשכת החקירה בחשד לרצח‬
‫של מלקולם הרדינג,‬ ‫פרופסור לספרות בדרסי קולג'.‬
‫בהצהרה שפרסמו,‬ ‫בני משפחתו של פרופסור הרדינג‬
‫הביעו את יגונם לנוכח אובדנו של בן אהוב...‬
‫איך מתאגרפים ממשיכים סיבוב אחרי סיבוב?‬
‫מה בדיוק אתה עושה?‬ ‫-מציל את החיים שלה,‬
‫כדי שהיא תוכל להמשיך לדבר אליי בגסות.‬ ‫-סליחה שהייתי שמוק.‬
‫ברור שאת רוצה‬ ‫שהשוטרים יעשו את העבודה שלהם.‬
‫מה בשבילך?‬ ‫-הוא לא נשאר.‬
‫בלי קשר לכלום, יש רוצח‬ ‫שפוגע באנשים שקרובים אלייך,‬
‫ואני לא חושב שכדאי שתהיי לבד.‬ ‫-למה? כי אני עלמה שברירית?‬
‫אוי, שכחתי. קפטן אמריקה פה,‬ ‫אם מישהו רוצה חתימה.‬
‫פאק.‬
‫זה בטח נראה לך לא מציאותי.‬
‫זה שאתה עוקב אחריי כמו כלבלב?‬ ‫-אני לא מדבר על זה.‬
‫החברים שלך מעמידים פנים שהכול בסדר,‬ ‫כשכל אחד מהם היה יכול...‬
‫היה יכול...?‬
‫אחד מהם.‬
‫אתה רציני?‬
‫אתה חושב שאחד מהחברים שלי הוא הרוצח,‬
‫ולא אחד מהאלפים שאין דבר שהם רוצים יותר‬
‫מאשר לאכול אותם חיים.‬
‫תפסיק לשחק אותה שרלוק שקוף.‬
‫היא לא תעזור לי להבין מי אתה, זה בטוח.‬
‫בוא נגיע לשורה התחתונה.‬
‫למה אתה עוקב אחריי?‬ ‫באמת. בשביל לזיין אותי?‬
‫לא.‬
‫אז כדי להרוג אותי? בגלל זה אתה מרגל אחריי?‬
‫אל תתפתה.‬
‫עלית עליי. יש לי קטע עם מעקבים ורצח.‬
‫זה לא קשור לרצון לעזור לך.‬
‫למה? למה בכלל אכפת לך?‬
‫ומה אם פשוט אכפת לי?‬
‫גם אם זה לא מוצא חן בעינייך.‬
‫היית ילד רגשן?‬
‫לפעמים, כנראה.‬
‫כשהייתי צעירה,‬
‫אמא שלי אסרה עליי לבכות.‬
‫אם הייתי שורטת את הברך...‬
‫פאק, כשסבא וסבתא שלי מתו,‬
‫היא לא הסכימה להסתכל עליי‬
‫אם לא שמרתי על איפוק מושלם.‬
‫הסתרתי את כל הרגשות...‬
‫וזה...‬
‫זה פשוט הפך לברירת מחדל.‬
‫אני אמורה להיות בת הזוג האבלה.‬
‫אני מבין. באמת.‬
‫מניסיון, זה מסתבך יותר‬ ‫ככל שאת דוחה את זה יותר.‬
‫אז מה עושים?‬
‫אני אישית, כשהמצב ממש רע,‬
‫אני עורך טקס קתרטי.‬
‫אני שורף משהו.‬
‫זה עוזר.‬
‫ואם זה לא יעבוד?‬
‫מה אם אני פשוט...‬
‫לא מצליחה להרגיש משהו כלפי מלקולם?‬
‫את תתאבלי על עצמך.‬
‫נשמע שאתה חושב שהשקעה רגשית היא טעות.‬
‫אתה חושב שלא ידעתי‬ ‫שהוא הזדיין מאחורי הגב שלי?‬
‫זה לא מה שאמרתי.‬ ‫-חשבת שיש בינינו יחסים כאלה?‬
‫אני אראה לך את המקום האהוב עלינו.‬
‫טוב, עכשיו היא מזמינה אותי לעקוב אחריה.‬
‫אבל היא לא מקלה עליי.‬
‫אוי, איזה כיף.‬
‫קייט!‬
‫קייט, את מוכנה לחכות לי?‬
‫זה לא הזמן להתרוצץ ברחבי העיר.‬ ‫-אף אחד לא משלם לך עבור זה.‬
‫אם אתה לא נהנה, אתה יכול ללכת.‬
‫זה מסוכן.‬
‫אוי, אלוהים.‬
‫חמוד מצדך לדהור אחריי‬ ‫כמו איזה מין אביר לבן.‬
‫אתה תתאכזב מאוד כשתבין‬
‫שנשים במאה ה-21 מסוגלות להסתדר בעצמן.‬
‫קיבינימט.‬
‫מושלם, גן סודי.‬
‫המון מקומות שרוצח יכול להתחבא בהם.‬
‫קייט ממש אוהבת להתגרות בגורל.‬
‫אתה עדיין פה.‬
‫אז את ומלקולם אהבתם להסיג גבול ולהשתכר?‬
‫אפשר בבקשה לעוף...?‬ ‫-שקט!‬
‫השכנים יקראו למשטרה.‬ ‫ומלקולם ואני לא רק שתינו.‬
‫היא מתחילה איתי?‬ ‫-בחייך,‬
‫יש משהו במחשבה שאולי מסתכלים עליך.‬
‫הרגשת ככה פעם?‬ ‫-לא זכור לי.‬
‫אם אתה רוצה להועיל,‬
‫היה לי יום ממש נורא.‬
‫תסיח את דעתי, טוב?‬
‫אני די בטוח ששומרי ראש‬ ‫לא אמורים לשכב עם לקוחות.‬
‫אלוהים, אתה אוהב לחשוב.‬
‫יודע מה? אני חושבת שאני מבינה אותך.‬
‫אתה רומנטיקן.‬
‫אני ישירה מדי. אתה לא רוצה להזדיין,‬ ‫אתה רוצה לתנות אהבים במתיקות.‬
‫היא נשמעת כאילו שזה דבר רע.‬ ‫-את לא יודעת מי אני...‬
‫אני רואה שאתה מנסה להיראות אצילי,‬ ‫אבל אתה מסתיר את המניעים האמיתיים שלך.‬
‫בחייך, ג'ונתן, לא באמת עקבת אחריי,‬ ‫כי עמוק בלב אתה כן...‬
‫לא.‬ ‫-...רוצה...‬
‫לא, אני לא.‬ ‫-...לזיין אותי?‬
‫רעיון רע. לא.‬
‫אני כבר לא מפתה כמו שועלה.‬
‫יחסית לאישה שנופלת עליי,‬ ‫היית די עדינה, למען האמת.‬
‫שיט.‬
‫לא. אנחנו לא עושים את זה.‬
‫המצב כבר מסובך מספיק.‬
‫אני יכולה להגיד משהו...‬
‫רומנטי, אם אתה רוצה.‬
‫מצד שני, ככה היא תישאר בטווח ראייה, נכון?‬
‫מה אני חושב לעצמי?‬
‫לא. פאק.‬
‫אל תנשק אותי, אנחנו עלולים להתאהב.‬
‫ככה נישאר קרובים.‬
‫דעתה תוסח קצת.‬
‫לא יקרה שום נזק.‬
‫אופס.‬
‫מכל הדברים שחשבתי שעלולים‬ ‫לקרות אם אנסה להגן על קייט,‬
‫שום דבר מזה לא היה ברשימה.‬
‫שיט, איפה היא?‬
‫עדיין נושמת.‬
‫ויש לי הזדמנות לעזור לנדיה לפתור‬ ‫את בעיית מכתב האהבה שלה אם אמהר.‬
‫אין מכתבים.‬
‫וגם אין תמונות של קייט או בכלל.‬
‫מלבד יוצא דופן אחד בולט.‬
‫מפתיע שזה לא ציור עירום.‬
‫מתאים לאדם לא מתוחכם כמו מלקולם‬ ‫להחביא משהו מאחורי הדיוקן של עצמו.‬
‫מה אתה עושה?‬
‫תלמידה שלי ביקשה שאמצא משהו שהיא כתבה.‬
‫בשביל זה באת איתי הנה?‬
‫כדי למצוא מכתב מאחת‬ ‫מאין ספור הזיונים הצדדיים של מלקולם?‬
‫לא, זה טירוף.‬
‫התעוררתי...‬ ‫-בגלל זה אתה חושב שאני בסכנה?‬
‫בגלל איזו תלמידת בית ספר מופרעת?‬
‫מה שמה?‬ ‫-פאק.‬
‫לא. לא בגלל זה.‬ ‫-אני רוצה שתלך. עכשיו.‬
‫אני לא יכול, בגללך.‬
‫קייט, אני יודע שאני חוזר‬ ‫על זה כל הזמן, אבל זה נכון.‬
‫את בסכנה.‬
‫אני מעדיפה שיחתכו אותי לאלף פיסות זעירות‬
‫על פני עוד שנייה אחת לבד איתך.‬
‫לך מפה.‬
‫הנהג של קייט חנה פה כל היום.‬
‫בינתיים היא סגרה את הווילונות,‬ ‫ואני גווע לאיטי ברעב.‬
‫"צפיתי בך 'מגן' עליה."‬
‫לך תזדיין.‬
‫"הבנתי אותך. אתה הורג‬ ‫כדי להגן על דברים שאתה אוהב.‬
‫"קייט לא אהובה. עדיין." לעולם לא.‬
‫"אבל היא עזרה לי להבין את הדפוס שלך."‬
‫זאת התובנה הגדולה?‬ ‫איזה אדם הגון לא יעזור להגן על אנשים?‬
‫"אתה אוהב את זה. את התחושה. להרוג."‬
‫זה לא שפוי.‬
‫"את החיים שמתפוגגים מעיניהם. את הכוח.‬
‫"זה בטח מקשה לך את הזין.‬
‫"בטח עומד לך עכשיו רק מלחשוב על זה."‬
‫"אתה לא שפוי."‬
‫"אני אראה לך."‬
‫איך תראה לי?‬
‫לא.‬
‫היי, אתה!‬
‫התחנה הבאה בסיור בין המקומות‬ ‫הטובים ביותר בלונדון להירצח בהם,‬
‫מערת קבורה בת 700 שנה.‬
‫יש רק דרך אחת להיכנס ולצאת.‬ ‫תצטרך לעבור אותי כדי להגיע אליה.‬
‫אוי, מלקולם.‬
‫היית חושב שזה מגוחך שאני מדברת אל קופסה‬
‫שבה הזרת שלך נקברה.‬
‫אלוהים, היית מספר‬ ‫בדיחה אכזרית על נקרופיליה.‬
‫היית מנסה לגרום לי אשמה על זה‬ ‫שלא מצצתי לך יותר כשיכולתי.‬
‫היית שרליל‬
‫נפוח ועצלן.‬
‫אבל בזכותך שכחתי את המשפחה שלי.‬
‫הצחקת אותי.‬
‫הייתי חשובה לך.‬
‫זה בטח שווה דמעה או שתיים.‬
‫לעזאזל.‬
‫שלום.‬
‫תעשה לעצמך טובה,‬ ‫ואל תכריח אותי ללחוץ על ההדק.‬
‫בסדר.‬ ‫-אז מה אתה מתכנן?‬
‫בן זונה חמקן.‬
‫היא הקורבן הבא שלך?‬
‫לא. היא בסכנה.‬
‫שלום.‬
‫זאת הטבעת של מלקולם.‬
‫איך?‬
‫מישהו מנסה להפליל אותי.‬
‫אני בטוח שהמשטרה תשמח לשמוע על זה.‬
‫וגם ליידי פיבי.‬
‫זה היה כואב אם עדיין היו לי שם בהונות.‬
‫אתה טועה.‬
‫אתה טועה. הזין שלי מעולם לא היה רך יותר.‬
‫שנאתי את זה. אני בכלל לא כמוך.‬
‫אתה לא מכיר אותי כמו שנדמה לך.‬
‫אני כבר טוב מדי בזה.‬
‫ויק טעה. הוא חשב שהוא לא יקבל טקס מכובד,‬
‫אבל הוא נקבר לצד הארון המוזהב של סיימון.‬
‫לא רע.‬
‫הייתי אומר כמה מילים,‬ ‫אבל קשה לי להאמין שוויק אהב את דידיון.‬
‫לפחות הכרתי אותו מספיק‬
‫כדי לכתוב מכתב התפטרות עמוס תודות‬ ‫לליידי פיבי.‬
‫בכל זאת, הם היו כמו משפחה.‬
‫נשבעתי, לעולם לא עוד.‬
‫הייתי בנתיב חדש.‬
‫עד שהגעת.‬
‫טמנת לי פח.‬
‫שתלת את הטבעת, כדי שוויק ימצא אותה.‬
‫"צדקתי, נכון? אהבת את זה."‬
‫לא! חתיכת חולה!‬
‫הדבר היחיד שהשגת הוא‬ ‫שעכשיו אני נחוש לחסל אותך.‬
‫אולי לא איהנה מזה,‬ ‫אבל העולם יהיה יותר טוב,‬
‫ואף אחד לא יתאבל עליך...‬
‫רגע. בגלל זה פיתחת קיבעון כלפיי?‬
‫אתה בודד?‬
‫המספר של פו שמחפש חיבור אי שם בהמון.‬
‫אתה רוצה חבר.‬
‫אתה רוצה שנהיה אותו דבר.‬
‫נפשות תאומות.‬
‫ואם תחשוב שאנחנו כאלה,‬
‫אולי תרצה לעבור עם זה לחיים האמיתיים.‬
‫"צדקת. זה באמת היה מרגש."‬
‫אחרי שהנחתי את ויק על משכבו,‬ ‫איתרתי את קייט בבית שלה.‬
‫היא לא יצאה מאז.‬
‫היא בטח מותשת,‬ ‫לנוכח מספר האנשים בחייה שרצחת.‬
‫בכל אופן, היא שם.‬
‫ובינתיים אתה מתעלם ממני.‬
‫רבים חושדים שהרצח של פרופסור הרדינג‬
‫קשור למקרה מוות מתוקשר אחר,‬
‫של האמן סיימון סו,‬ ‫שהיה חברו של פרופסור הרדינג,‬
‫ושגופתו, כך נטען...‬
‫זאת הייתה טעות? הייתי ישיר מדי?‬
‫או שתנגוס בפיתיון ותציע שניפגש?‬
‫יופי, אני בין המצרים.‬ ‫אתה לא מדבר איתי, קייט לא מדברת איתי.‬
‫אז אני עדיין מסתכל בחלון שלה. מושלם. תודה.‬
‫כנראה שאני לא היחיד שנמצא בין המצרים.‬
‫היא לא מסוגלת להזיל דמעה, אבל לפחות‬ ‫היא יכולה להשמיד את הדיוקן המחריד הזה.‬
‫אני מקווה שזה יעזור.‬
‫שיט.‬
‫הנה אתה... שיט, זאת פיבי.‬
‫- ניפגש בסנדרי האוס בעשר?‬ ‫אני צריכה אותך! -‬
‫כן, תיכנסי. תני לי שנייה.‬
‫למרות כל המסתורין והערפל שתקעת אותי בהם,‬
‫אני יכול לפחות לעשות‬ ‫דבר פשוט וטוב בשביל אישה נחמדה.‬
‫אוי, אלוהים, תודה.‬ ‫-אל תדאגי, לא קראתי אותו.‬
‫זה לא היה מפריע לי. הוא כתוב היטב.‬
‫לא מזמן נזכרתי בספר הזה.‬ ‫אולי הוא יעזור לך.‬
‫ג'ואן דידיון.‬
‫אני לא מאמינה שהוא מת.‬
‫אף פעם לא הכרתי מישהו שמת.‬
‫תחושה נוראית.‬ ‫-כן, נכון.‬
‫עד שהיא עוברת.‬
‫מתי זה יקרה?‬
‫אני חושב שאצל כל אחד זה אחרת.‬
‫זה רק יותר גרוע כשמרגישים אשמה.‬
‫את לא צריכה להרגיש אשמה בגלל שאהבת מישהו.‬
‫לא אהבתי אותו.‬
‫אז הוא היה חשוב לך.‬
‫לפעמים האנשים הלא נכונים חשובים לנו,‬ ‫אבל זה לא הופך אותנו לרעים, רק לאנושיים.‬
‫תודה.‬
‫נתראה בשיעור.‬
‫בסדר.‬
‫אני צריך לשמוע בעצתי‬ ‫ולהפסיק להרגיש כל כך אשם.‬
‫טעיתי, אבל אני יכול להשתפר.‬
‫"הגיע הזמן שניפגש." זה עבד.‬
‫ועכשיו אני מבין איך לדבר איתך.‬
‫"בתנאי אחד.‬
‫"תעזוב את קייט בשקט. היא שלי."‬
‫"זה הג'ו שחיפשתי."‬
‫עכשיו קייט מחוץ למשחק‬ ‫ואני לא צריך להתרוצץ אחריה כמו שומר ראש...‬
‫"מתי ואיפה?"‬
‫"פרטים בקרוב."‬
‫כמה קרוב?‬
‫די עם ההודעות, די עם המשחקים.‬
‫זה לא יכול להיות טוב.‬
‫פרופסור מור, אפשר לקבל רגע קצר מזמנך?‬
‫ודאי, אני אעשה הכול כדי לעזור.‬
‫תרגום כתוביות: ברונק פרלמוטר‬