-Tidligere: -"Hej med dig."
Evanesce.
Beskeder forsvinder, når de er læst.
Eliten og paranoides favorit.
Vi ses til den dumme kunstudstilling, professor.
Kate Galvin.
-Gå. -Kate giver ikke meget.
Du ligner en tjener.
Du er et hult nul uden sit eget liv.
-Malcolm ville kaldes det af os. -Var hun bare elev?
-Hvad vil du? -Nadia havde ret.
Første mistænkte er ofte andet offer.
"Jeg skal nok regne dig ud."
HVEM VAR GUINEVERE?
"Hejsa, Joe."
Det er i tider som disse, jeg tænker, hvad jeg gjorde galt.
Jeg ville bare på ferie.
Starte mit nye liv godt.
Ærligt, fredfyldt, men det har du ødelagt.
Du har krænket min sikre havn.
Revet op i det, jeg har prøvet at lægge bag mig.
"Har jeg ret? Handler alle de artikler om dig?"
Jeg kan selvfølgelig ikke sige ja.
Jeg hedder Jonathan Moore.
JEG HEDDER JONATHAN MOORE
"Kom nu, Joe. Fortæl mig sandheden."
Jeg nægter at nære din syge og vildledte besættelse.
Jeg skulle finde dig, ikke udskifte låsen.
Men jeg må holde dig ude af min lejlighed, af mine tanker.
"Ignorerer du mig?
Du sårer mig, Joe.
Er du der?"
Er du der?
Du giver mig intet valg.
Jeg må ignorere dig, stalker.
I Poes Man of the Crowd
ser fortælleren en fremmed på en café og bliver besat af ham.
Han følger den fremmede gennem London.
Men hvorfor han er interesseret forbliver tvetydigt.
Hvad siger historien om besættelse?
At den følger trangen til at beskytte.
Han ser ham gemme en dolk.
Korrekt. Men for oplagt.
-Interessant. Og? -Den handler om kærlighed.
-Læste du det rigtige? -En slags kærlighed.
Den, man har til noget, man aldrig helt forstår.
-Det handler om fiksering. -Hvem siger, de er uforenelige?
Fortælleren vil knytte bånd. Kende og være bekendt, ikke?
-Derfor forfølger han en fremmed. -Undskyld, det er om professor Harding.
Du godeste. Han er blevet myrdet.
De mistænker en forbindelse til mordet på galleriet.
Åh nej.
De kalder ham "de riges morder".
Malcolm Hardings finger blev sendt
med en note om, at det ikke er kidnapning, men mord.
For fanden da.
Du beholdt ikke Malcolms lillefinger.
Du tvinger mig til at lege med.
Det er meget, meget slemt.
"Har jeg nu din opmærksomhed?"
Okay, røvhul, jeg har forstået.
Jeg aflyste timen, så eleverne kan komme sig.
Altså sladre om de riges morder, der går efter disse velhavende.
Så ja, du har min opmærksomhed.
Spørgsmålet er: "Hvad vil du?"
HVAD VIL DU?
"Indrøm, du er Joe Goldberg."
Aldrig, men jeg kan ikke nægte at engagere mig.
Så: "Det er jeg ikke."
Men hvis jeg var, hvad ville du mig så?"
"Tja, hvorfor dræbe alle de mennesker?
Har i øvrigt stadig Simons øre.
Skal det sendes med en note fra Jonathan Moore?"
Og der var den. Afpresning.
Okay, okay. Sig så lidt som muligt.
"Hvis jeg havde gjort de ting,
var det kun, fordi jeg ikke havde andre muligheder."
"Liv eller død."
At åbne den æske…
Fingeren stank så slemt, at en tekstforfatter besvimede.
Sådan går det, når avisens ejer
har en sladrehank som søn.
Fortalte din far mere?
Alle er bekymrede for, hvad de finder i posten.
Morderen tog Simon Soos ørering.
De modtager nok hans pik med en prins Albert.
Hvad er der med dig? Han blev myrdet. Vores professor.
-Som jeg tror, hun gik i seng med. -Slap af. Jeg var…
Grov. Efter endnu et menneske blev hakket i stykker.
Joe, det er meningsløst. Du er klam.
Hun må tale med nogen, men jeg har hænderne fulde med dig.
Tre timer siden din sidste sms. Er du allerede træt af at lege med mig?
I mellemtiden leder jeg efter spor.
Samme nyhed igen og igen, indtil jeg finder dig.
Det er ikke kun mig, der leder efter dig.
…hvor han ofte kom sammen med sine nære venner.
Politiet spørger Kate, om Malcolm havde fjender. Også Simon.
Når jeg tænker over det,
opfører hun sig så mystisk, at de nok snart mistænker hende.
Ikke en tåre. Og hun tilbød dem ikke engang te.
Pis.
Hvad er det nu, man siger? Pas dig selv.
Beklager. Nyheden om Malcolm…
Må være chokerende.
Jeg ville kondolere.
Gem energien, til politiet kommer.
Det kan hun ikke.
Men det gjorde hun.
Hvornår så De sidst Malcolm Harding?
For en uge siden.
Jeg tror…
Han fulgte mig hjem fra en klub. Det har hans kæreste måske nævnt.
Og Simon Soo var på den klub. Ikke sandt?
Og De var til hans udstilling, da han blev dræbt.
Hvad nævnte Kate ellers? Yndlingsmorgenmad?
Rigtigt.
De blev hurtigt en fast del af den omgangskreds.
Miss Galvin nævnte, at De har undgået politiet.
Selvfølgelig.
Jeg troede, der måske var et lille problem med mit arbejdsvisum.
-Men papirerne er i orden nu. -Det er ikke vores afdeling.
Så da professor Harding fulgte Dem hjem…
Det må gøre Dem til den sidste, der så ham i live.
Pis. Jeg må begynde at danse hurtigere her.
Det passer vist ikke.
Det er pinligt.
Vi havde fået for meget at drikke, og Malcolm fortalte mig ting,
som han måske ikke ville.
Som at han hørte, at Simon
havde tvunget kunstnere til at lave sine malerier.
Malcolm havde gamblet og var flad, så han ville få Simon til at fikse det.
Jeg tænkte, det betød "afpresning".
Det føles forkert at tale dårligt om de døde,
men medierne siger, der kan være en seriemorder, så…
Måske er sandheden tættere på.
-Kan nogen bekræfte det? -Blue Cahill.
Hun er en af de kunstnere, Simon udnyttede.
Hun er måske på afvænning.
Tak for teen.
Sig til, hvis De kommer i tanke om mere.
Ja, selvfølgelig. Selvfølgelig. Jeg følger jer ud.
"Kællingen sendte politiet."
Hvad fanden? Hvor fanden er du?
Kom frem, din kujon.
"Kate er en trussel. Liv eller død, kan man sige.
Du bør tage dig af hende."
Og her er den så, din egentlige leg.
Du ønsker, jeg dræber Kate.
Intet overvågningsudstyr.
Hvor mange gange skal jeg smadre mit hjem for dig?
Jeg vil selvfølgelig ikke dræbe Kate.
Men er hun dit næste mål?
Jeg kan ikke lege livvagt for den heks.
Hold det uden forpligtelser.
"Kate er ikke et problem."
Men hvis du holder øje med hende,
må jeg også gøre det.
Jeg følger hende. Og jeg finder dig.
Nadia.
Hej.
-Hvad gør du her? -Bor rundt om hjørnet.
Hvad gør du ved et mordoffers bygning?
Jeg leder efter Malcolms nøgle.
-Hun har brug for en, hun kan stole på. -Glemte du noget?
Åh, pis.
-Sagde han det? -Gættede.
Det er vist ikke almen viden.
Jeg skrev til ham.
Et brev, som jeg ikke skulle have skrevet, der er derinde.
Det er blandt hans ting, det vil blive fundet og komme i overskrifterne.
Og hvor står jeg så? Jeg bliver smadret offentligt.
-At bryde ind… -Nej, gør ikke det.
-Jeg er Kates ven. -Eller jeg finder ud af det.
Jeg skaffer brevet til dig.
Jeg bryder ikke ind.
Ikke endnu.
Kender det godt.
Tillykke, de riges morder er gået viralt.
Utilsigtet? Eller ville du starte en bevægelse?
Hvordan finder jeg dig til Simons begravelse
blandt folk, der opfører sig helt anderledes,
når kameraerne er på dem?
Så spørgsmålet er: "Hvis sorg føles ikke helt ægte?"
-Tag nu Sophie Soo, for eksempel… -Glem blomsterne.
Doner til hashtag "Smil til Simon Soo."
Udnytter sorg til at få følgere og penge
til underprivilegeret børn.
En velgørenhed, der ikke lader til at eksistere.
Det gør hende ikke til morder, men får tanker i gang.
Selvfølgelig er der Kate. Hold hende ude af dit sigtekorn. På afstand.
Så er der Phoebe med medieerfaring.
-Ikke just hjulpet med sorgbearbejdelse. -Hvis I ser med…
…så hjælp mig med at finde resterne af min ven Malcolm.
Han kunne lide corgier og suppe.
Hvis I finder noget, der tilhører ham,
så ring 112.
Så lover jeg, at I bliver belønnet stort.
Hun er et medicineret rod, men ikke morder.
Hvad med Adam?
Det er svært at læse ham, og han elsker hemmeligheder.
Hvem er han? Typisk amerikaner
eller seriemorder i smug?
Og så er der Rhys Montrose.
Han stiller angiveligt op som borgmester.
Smart politisk træk.
Manipulerer folk med gråd.
Eller manipulerer han bare mig?
Jeg missede min begravelse i Madre Linda.
Det var vist en diskret affære, så det stik modsatte.
-Du kom. -Det var min chance for våbenhvile.
Jeg vil ikke høre på dig og ved ikke, hvorfor du er her.
Phoebe inviterede mig.
Så meget for våbenhvile.
Væk fra paparazzierne virker de mere rædselsslagne end triste.
Hvis det handler om mord på de rige,
skal du vide, at jeg kun har arvet slottet.
Gemma, aldrig ikke-horribel.
Men svært at se hende myrde nogen.
Og dog. Er hun dig, er det en prisvindende præstation.
Begynd at gå med skudsikre veste.
Og ødelægge denne form? Så hellere dø.
Vrøvl. Ingen prøver at dræbe os.
Roald er ikke bange, fordi han er dig
eller for arrogant til at se sig selv som dødelig.
-Hvordan går det med dig? -Fint.
Fik du styr på Malcolm?
Vi fandt et sted i nærheden af hans bedstemor,
hvor vi kan placere… fingeren.
-Jeg er ked af… -Nej, Roald. Showtime.
Beskyttende? Eller håner du mig?
Hvordan kunne jeg være Simon Soos ven?
I har sikkert set et interview, hvor han sagde noget helt forkert.
Nok endda nøgen.
Men vi bærer alle forskellige masker.
Og dele af os kan vi ikke bære at vise til nogen.
Hvad er der bag Rhys' maske?
Turen fra Berlin er ikke så lang.
Jeg kan ikke udelukke ham.
Hvad ville det gøre ved omdømmet af et egocentrisk geni,
hvis I vidste, at han betalte en masse til velgørenhed?
Eller gjorde alt for sin søster?
-Joan Didion skrev om sorg. -Og han stiller op som borgmester.
Kald mig skør.
Men vil det ikke komplicere at luske rundt og dræbe?
"Når vi sørger over tab,
sørger vi også på godt og ondt over…
-… os selv." -Pis. Du får mig til at tænke i ring.
Rhys kunne være dig. Du kunne være dem alle.
Er det sådan, de sørger? Hvordan kan jeg vide, hvad de føler,
når de er høje på en blanding af sorg, frygt og designerspeed?
Fin begravelse, ikke?
Samler du materiale til din bog?
-Så skal jeg presses igen. -Det bliver ikke sådan for os.
Hvad mener du?
Du ved, alt det her… prangende fis.
Han synes, vi er ens. Outsidere. Er det dig?
Det gør en skør, ikke?
At være så tæt på og se, hvordan de pisser det hele væk.
Og uanset, hvor hårdt du arbejder, bliver det aldrig dit.
-Har du det sådan? -Hvad? Nej.
-Men du arbejder jo for… -Nej, ser du, jeg elsker mit job.
Lady Phoebe behandler mig som min familie,
men eftersom hun er en godhjertet sjæl,
har hun en tendens til at tage stakler ind.
Så at du er her…
…er slet ikke så overraskende.
Det, der er skummelt ved dig, kammerat… er fandeme alting.
Eller vi har en efterforsker mere, og denne samtale er ovre.
Tal med Lady Phoebe om det.
Det gør jeg måske.
Hav en dejlig begravelse.
"Hvorfor har du ikke dræbt Kate?"
Pis. Hvor blev hun af?
Vær sød. Hold hende tæt på.
Jeg tror, vi kom skævt ind på hinanden. Beklager.
For at udspionere? Eller for ulejligheden, da jeg sendte politiet til din dør?
-Det var ikke det bedste naboskab. -Måske er det vigtigt for dem.
De må tale med en af de sidste, der så Malcolm.
-Eller har du noget at skjule? -Nej, selvfølgelig ikke.
Så fik jeg bare dit navn renset hurtigere.
Jeg mente bare tak. Du bliver ved med at hjælpe.
Deeskaler.
Du godeste.
Selvom jeg elsker sarkastisk snak med falske amerikanske egotrippere…
-Egotripper? -I dag passer ikke så godt.
Du ved…
Alt den død.
Så samarbejd med politiet og kig ikke ind ad mit vindue.
Og hvor er den fandens bil?
Nu er det nok.
Hav en skøn eftermiddag. Eller ikke.
Pokkers. Jeg må følge efter hende. Hun vil elske det.
Efterforskningen fortsætter efter mordet
på Malcolm Harding, litteraturprofessor på Darcy College.
Professor Hardings familie
udtrykte sorg over tabet af deres elskede søn…
Hvordan holder boksere ud?
-Hvad fanden? -Jeg redder hende.
-Så hun kan svine mig til. -Jeg var en nar før.
Du ønsker bare, politiet gør sit arbejde.
-En drink? -Han bliver ikke.
Men der er en morder på fri fod, der går efter folk i nærheden af dig.
-Det er ikke godt at være alene. -Hvorfor? Er jeg en svag dame?
Åh, gud. Det er Captain America, hvis I vil have en autograf.
For fanden da.
Det må være surrealistisk.
-At du følger mig som en hundehvalp? -Det er ikke det, jeg mener.
Dine venner, der lader som ingenting, når en af dem måske…
Måske…?
En af dem.
Mener du det?
Tror du, en af mine venner er morderen?
Ikke de tusindvis, som ville elske
at æde dem levende.
-Flot, Sherlock. -Hun hjælper mig ikke med dig.
-Det er tydeligt. -Lad os få kortene på bordet.
Hvorfor følger du mig? Vil du kneppe mig?
Nej.
Så du vil dræbe mig? Er det derfor, du forfølger mig?
Bid ikke på.
Du har ret. Jeg har noget med stalking og mord.
Jeg vil slet ikke hjælpe dig.
Hvorfor? Hvorfor går du op i det?
Hvad hvis jeg bare gør?
Om du kan lide det eller ej.
Følelsesladet som barn?
Tja, nogle gange.
Da jeg var lille,
forbød min mor mig at græde.
Hvis jeg slog mit knæ…
Da mine bedsteforældre døde,
så hun ikke på mig,
medmindre jeg var helt stoisk.
Skjulte alle følelser.
Og det…
Det blev standard.
Og jeg skal være den sørgende kæreste nu.
Jeg forstår. Tro mig.
Jeg kan sige af erfaring, at det bliver værre af at skubbe det væk.
Hvad gør man så?
Hvis det bliver rigtig slemt,
har jeg et rensende ritual.
Jeg brænder noget.
Det hjælper.
Og hvis det ikke virker?
Hvis jeg bare…
…ikke kan for Malcolm?
Så sørg over dig selv.
Fordi jeg begik en fejl?
Tror du ikke, jeg vidste, han bollede andre bag min ryg?
-Ikke mine ord. -Tror du, det var sådan?
Du må se vores yndlingssted.
Hun inviterer mig til at følge efter hende.
Hun gør det ikke nemt.
Det er sjovt.
Kate!
Kate, vil du ikke nok vente?
-Du skal ikke løbe rundt nu. -Ingen betaler dig for dette.
Hvis du ikke hygger dig, kan du jo gå.
Det er ikke sikkert.
Åh, gud.
Hvor sødt, at du galopperer efter mig som en slags hvid ridder.
Du bliver så skuffet, når du indser,
at kvinder i det 21. århundrede kan klare sig selv.
Fuck mit liv.
Perfekt. En hemmelig have.
Mange skjulesteder for en morder.
Kate elsker at friste skæbnen.
Er her stadig.
Okay, så dig og Malcolm plejede at drikke jer stive?
-Kan vi ikke bare…? -Stille! Stille.
Naboerne ringer til politiet. Malcolm og jeg drak ikke bare.
-Lægger hun an på mig? -Kom nu.
Der er noget ved tanken om, at nogen måske kigger.
-Har du følt det? -Det kan jeg ikke påstå.
Hvis du vil være nyttig,
så har jeg haft en forfærdelig dag.
Vil du ikke distrahere mig?
Jeg er ret sikker på, at livvagter ikke må duske klienter.
Du elsker at tænke.
Jeg tror… Jeg tror, jeg forstår dig.
Du er romantiker.
Jeg er for ligefrem. Du vil ikke kneppe, du vil elske sødt.
-Er det nu så skidt? -Du ved ikke, hvem jeg er.
Jeg kan se, du prøver at virke ædel, mens du skjuler dine sande motiver.
Kom nu, Jonathan. Du har ikke fulgt efter mig, fordi inderst inde vil…
-Nej. -…du…
-Nej. -…kneppe mig.
Dårlig idé. Nej.
Der røg min listige forførelse.
Hvad angår kvinder, der falder på mig, var det ret blidt.
Pis.
Nej, det gør vi ikke.
Det er kompliceret nok.
Jeg kan sige noget…
…romantisk, hvis du ønsker det.
På den anden side har jeg da øje på hende nu, ikke?
Hvad tænker jeg på?
Nej. For fanden da.
Nul kys. Vi forelsker os måske.
Det er at være tæt på.
Lidt adspredelse for hende.
Det skader ikke.
Af alt, jeg troede kunne ske ved at beskytte Kate,
var intet af det her på listen.
Pis, hvor er hun?
Stadig i live.
Jeg har tid til at hjælpe Nadia med at finde kærlighedsbrevet.
Ingen breve.
Og ingen billeder af Kate eller andre.
Den store undtagelse.
Og ikke engang nøgen?
Kun en så simpel som Malcolm ville skjule noget bag sit eget portræt.
Hvad laver du?
En af mine elever bad mig finde noget, hun har skrevet.
Er det derfor, du tog med mig hjem?
For at finde et brev fra en af Malcolms mange meningsløse sidespring?
Nej, det er jo vanvittigt.
-Jeg… -Er det derfor, du tror, jeg er i fare?
På grund af en forstyrret skolepige?
-Hvad hedder hun? -Pis.
-Nej, det er ikke derfor. -Du skal gå. Nu.
Jeg kan ikke gå på grund af dig.
Kate, jeg bliver ved med at sige det, men det er sandt.
Det er farligt.
Jeg vil hellere skæres i tusind små stykker
end være et sekund mere alene med dig.
Kom så ud.
Kates chauffør holdt her hele dagen.
Hun har lukket persiennerne, mens jeg langsomt sulter ihjel.
"Jeg så dig 'beskytte' hende."
Rend mig.
"Jeg regnede dig ud. Du dræber for at beskytte det, du elsker.
Kate er ikke kærlighed. Endnu." Aldrig.
"Men jeg ser nu dit mønster."
Men hvilken anstændig mand hjælper ikke med at beskytte folk?
"Du kan lide det. Hvordan det føles. At dræbe."
Det er vanvittigt.
"Livet, der forsvinder ud af øjnene. Magten.
Det gør nok din pik stiv.
Den er sikkert stiv bare ved tanken om det."
"Du er sindssyg."
"Jeg skal vise dig."
Vise mig hvordan?
Nej.
Hov! Du der!
Det næste på Kates rundtur over mordsteder i London:
En 700 år gammel krypt.
Der er kun en vej ind og ud. Du må forbi mig først.
Åh, Malcolm.
Du ville finde det absurd, hvis jeg talte til en kasse,
hvor din lillefinger var begravet.
Jøsses. Du ville lave en led joke om nekrofili.
Give mig skyldfølelse for ikke at give dig flere blowjobs.
Du var en opblæst,
doven skøge.
Men du fik mig til at glemme familien.
Du var sjov.
Du holdt af mig.
Det må da være et par tårer værd.
For fanden da.
Hejsa.
Gør dig selv en tjeneste. Tving mig ikke til at skyde.
-Okay. -Hvad har du gang i?
Din lille luskebuks.
Er hun dit næste offer?
Nej. Hun er i fare.
Jamen dog.
Det er Malcolms ring.
Hvordan?
Nogen vil hænge mig op på det.
Jeg er sikker på, strømerne vil elske at høre alt om det.
Og Lady Phoebe.
Det ville gøre nas med tæer.
Du tager fejl.
Min pik har aldrig været blødere.
Det hadede jeg. Jeg er slet ikke som dig.
Du kender mig ikke, som du tror.
Jeg er blevet for god.
Vic troede ikke, han blev begravet i pomp og pragt,
men han ligger hos Simons guldbelagte kiste.
Ikke dårligt.
Jeg ville sige et par ord, men jeg tvivler på, Vic var Didion-fan.
Men jeg ved, han ville
skrive en taknemmelig opsigelse til Lady Phoebe.
De var jo som familie.
Jeg svor aldrig at gøre det igen.
Jeg var på en ny sti.
Indtil du kom.
Du snørede mig.
Du plantede ringen, så Vic ville finde den.
"Du kan lide det, ikke?"
Nej! Din syge satan!
"Det eneste, du har opnået, er min lyst til at dræbe dig.
Nul nydelse, men verden bliver bedre,
og ingen vil sørge over dig…"
Vent. Er det derfor, du er fikseret på mig?
Er du ensom?
Poes fortæller søger en forbindelse i mængden.
Du vil have en ven.
Du vil have, vi er ens.
Åndsfæller.
Og hvis du tror på det,
bør du måske gøre det virkeligt.
"Du havde ret. Det var spændende."
Efter Vics bisættelse fulgte jeg Kate.
Hun er ikke gået siden.
Sikkert udmattet med tanke på, hvor mange du har myrdet.
Nå, men hun er derinde.
Og du ignorerer mig.
Mange tror, at mordet på professor Harding
hænger sammen med et andet dødsfald.
Nemlig Simon Soo, som var ven af professor Harding,
og hvis lig angiveligt…
Tog jeg fejl? Var jeg for pågående?
Eller bider du på og vil mødes?
Jeg er i skærsilden. Du vil ikke tale med mig, Kate vil heller ikke.
Så jeg holder øje med hendes vindue. Perfekt. Tak.
Jeg er vist ikke den eneste i skærsilden.
Kan hun ikke græde, kan hun i det mindste ødelægge det portræt.
Bare det hjælper.
Pis.
Der er du… Pis, det er bare Phoebe.
SOMMERHUSET KL. 10? BRUG FOR DIG!
Kom ind. Giv mig et øjeblik.
Med al den mystik og tvetydighed
kan jeg i det mindste gøre én god ting for et godt menneske.
-Du godeste, tak. -Bare rolig. Jeg har ikke læst det.
Det rører mig ikke. Det er meget velskrevet.
Jeg blev mindet om den for nylig. Jeg tror, den kan hjælpe dig.
Joan Didion.
Tænk, at han er død.
Jeg har aldrig kendt en, der er død før.
-Det føles forfærdeligt. -Ja.
I starten.
Men hvor længe?
Det varierer vist for alle.
Skyldfølelsen gør det kun værre.
Føl ikke skyld over at elske nogen.
Jeg elskede ham ikke.
Okay, så omsorg.
Nogle gange tager vi os af de forkerte. Det gør os ikke onde, bare mennesker.
Tak.
Vi ses til timen.
Okay.
Jeg må følge mit eget råd. Hold op med at føle skyld.
Jeg har begået fejl, men jeg kan gøre det bedre.
"Det er på tide, at vi mødes." Det virkede.
Og nu ved jeg, hvordan jeg taler med dig.
"En betingelse.
Lad Kate være. Hun er min."
"Der er den rigtige Joe."
Nu hvor Kate er fredet, og jeg ikke behøver at passe på…
"Hvornår og hvor?"
"Detaljer kommer."
Hvornår?
Ikke flere sms'er, ikke flere spil.
Det kan ikke være godt.
Professor Moore. Har De et øjeblik?
Selvfølgelig. Alt for at hjælpe.
Tekster af: Stephan Gru