Минув уже певний час відтоді як поїздка, яка мала стати затишним відпочинком,
обернулась на лавину страждань.
І лід між нами з Правіною досі не розтанув, скажімо так.
Йурі мене уникає. І не лише вона.
Я майже не бачу Джуліану, і відчуваю, що це моя провина.
Гарного дня, Кітті.
Так. І тобі.
Насправді винна не лише я. Моя сердечна сусідка Стелла
точно затіває щось недобре.
-"Ісус мій найліпший друг". Ні. "Мін Го". -СТЕЛЛА ЯНГ
І я зʼясую, чому.
Забула свій ноутбук. Упсик.
Буває.
К'Ю: За пʼятнадцять хвилин прийду по тебе. І годі нишпорити!
ЦІЛУЮ, КІТТІ
КІТТІ: А що тут такого?
К'Ю: Ти ж казала, що хочеш уникнути драм. А не створити нові.
Чого старий матрац Маріуса такий мʼякий?
Забагато пірʼя. Не підтримує спину.
Так, Маріус був дуже примхливим як для натурала.
Я думав, нова кімната поліпшить твій настрій.
Вибач, я щойно дізнався, що містер Мун обʼєднує "Супер Голос" і "Менеджмент
розваг", щоб ми могли готуватися до конкурсу. А це означає, що на занятті я
-буду з… -Добранок, друзі.
Привіт.
Ви раненько.
Так, я маю зустрітися з… Кітті.
Ясно.
Хтось допив вівсяне молоко.
Я не винен.
Я не переношу лактозу. Ти ж це знаєш. Я збирався купути нове.
Ні, ти думав про себе, а… на інших тобі чхати. Типово.
Деі, пробач мені.
-І довго він іще буде ображатися? -Не знаю.
Глянь, від стресу в мене прищ.
Облиш.
Життя вже мене покарало.
Я просто хотів поснідати.
Мін Го, це тобі не прищик замазати, за ніч ваш конфлікт не вирішиться.
А це що?
О, Стелла знайшла скриньку з моїми речами в кабінеті тата. Гадала,
що мене це підбадьорить, бо я сердився на нього через Чун Го.
Вийшло?
Трохи. Але він досі не попросив пробачення.
Він надто зайнятий улюбленим сином.
Тож Стелла копирсалася в речах твого тата, бо… просто хотіла бути гарною дівчиною.
Облиш. Невже ти такий наївний? Усе не так, К'ю, це прикриття.
Як ти поясниш підступну крадіжку мого листа?
Може, знаєш, твій лист опинився в її валізі випадково.
Ну з якого дива Стеллі зливати твій любовний лист?
Слухай, я не знаю, що в неї на думці і нащо шпигує. Але повір, вона точно щось
-затіяла. -Ну, може,
ця маніакальна енергія допоможе мені розсіяти
токсичний туман між двома чудилами, з якими я живу.
Чому ти не розповіла мені про зізнання Мін Го?
Ну, він би вбив мене. Плюс, це неважливо. Він уже забув, а я встрягла у
-вибуховий рожевий дівчачий трикутник. -Так.
Я б дуже хотіла прояснити усе із Йурі й Джуліаною, але вони ігнорують мене.
Може, ти поговориш із Джуліаною і скажеш, що я не хотіла і мені дуже прикро?
Ти їй подобаєшся.
Я всім подобаюся.
Але гадаю, ти сама маєш із цим розібратися.
Так.
МАЛА: Ти не можеш уникати мені вічно.
Привіт, це я. Я не відстану.
Угадай, хто не розуміє натяків?
Містере Кім?
О.
Ні, ні.
Але схоже ви втомлені.
Працюєте понаднормово?
Мій тато не…
Ні, усе добре.
Але, Йурі, будь ласка, не кажи про це Деі.
Так, звісно.
Поговорити з татом? Щоб він змінив його графік.
Дякую. Та в тебе й так проблем вистачає.
М-м.
Ти провела мене до класу, щоб побачити Джуліану?
Вау, Деі. А ти вже набагато ліпше
розумієшся на цих речах.
Я все одно поговорю з татом.
-Добре. Дякую. Бувай. -Бувай.
Йурі!
Треба поговорити!
Будь ласка.
Нащо ти переслідуєш мене на очах у всієї школи?
Я не переслідую тебе, щоб бути з тобою. Тож годі мене уникати, якщо ти хвилювалась
-через це. -Я хвилююся через усе, Кітті.
Так само і я!
Можливо, було б простіше,
якби ми підтримували одна одну як подруги.
Як завжди.
Слухай, Кітті. Мені прикро, що усе так склалося. Реально.
Проте зараз я намагаюся Джуліану повернути,
а спілкуватися з дівчиною, з якою я зрадила, цьому не сприятиме.
Може, ми знову будемо друзями. Колись потім.
Та… тільки не зараз.
Авжеж.
Слухай, ти не так зрозуміла. Вислухай мене. Годі мене ігнорувати, мала.
Я не мала тобі, Йурі. Припини мене принижувати.
Хіба ти скажеш щось нове для мене?
Просто дай мені спокій.
Хочу поговорити з тобою.
Зі мною хочуть говорити. Треба ж.
Розумію. Я намагався говорити з Деі, але він досі злиться.
А в тебе що?
Ну, Йурі мене відшила. Але завтра я вирушаю в чотиригодинну
подорож на автобусі, тобто зможу втекти з пекельної кімнати,
де нависла ненависть Джуліани, а Стелла…
Страждає від наших перипетій. Словом, поїздка у Букчхон мені не завадить.
Я дізналась справжнє імʼя Саймона, і відстежила його маму,
мою двоюрідну бабцю. Схоже, вона живе у тому ж місці,
де росла з моєю бабусею. Вона бабусина прихована сестра.
І я знайшла Інстраграм моєї кузини Дживон. Може, вона допоможе.
Ого, ти поглянь. Портлендська сталкерка повернулась.
А, це дуже смішно.
А ще я підготувала промову корейською. Послухаєш?
Усе, стоп. Кові, господи.
Маю ідею. Мій водій нас відвезе, і я перекладу.
Повір, мої вуха щойно пережили тортури,
тож це необхідно.
А ти віддячиш мені, поговоривши з Деі.
Навряд Деі захоче говорити про це зі мною.
На тебе він не злий. Лише ти зможеш пояснити йому,
що випадок у літаку –– це мить хвилинного помутніння. Я був розгублений.
Це був перший раз в економ-класі.
Добре. Я спробую допомогти.
Дякую.
-Привіт, як твої справи? -Кітті, давай краще ні.
Так, згоден. Треба глянути. Цікаво, що воно.
Привіт.
-Як ви тут? -Привіт.
Привіт.
Хіба не круто? Ми усі тут, в одній кімнаті. Ніщо так не зближує, як творчі
-посиденьки. Згодні? -Навіть не знаю. Треба подумати…
Звісно. Ми з моїм Деі працюємо над нашою хімією.
На сцені і удома, якщо ти розумієш про що я.
Гей.
Деі, слухай, я знаю, що ти засмучений через мене й Мін Го, але він би ніколи
навмисне тебе не образив. У нас із тобою зараз усе так добре, і ти, схоже, щасливий
-з Юніс, тож… -Кітті.
Мін Го зізнався тобі в коханні через пʼять хвилин після нашого розриву,
а тепер змушує його виправдовувати. Він завжди був егоїстичний і зіпсований.
А це все лише зайвий доказ.
Кітті.
Стелло.
Чула, ви плануєте подорож із Мін Го. О, так круто,
що ти зможеш возз'єднатись із сім'єю.
Ти точно не проти, що я вкраду його на усю суботу?
Кітті.
Я не та дівчина, яка ніяк не може відлипнути
від свого хлопця.
Круто.
-О, ти тут. -А де мені бути? Я тут живу.
Так, чекай. Ти бачила нас із Йурі, але клянуся, нічого такого не було.
-Мені вже остогидла ця брехня. -Ні, чекай, це…
Мені дуже шкода.
Знаєш що?
Я не пробачатиму лише щоб тобі полегшало.
Я з цим живу, то й ти живи.
Може, поговоримо?
К: К'ю, будь ласка, поможи з Джуліаною. Я в халепі. Треба забити цей гол.
К'Ю: Гаразд. Але пообіцяй не використовувати спортивні метафори.
Чай будеш?
Ні, дякую. Я вже зуби почистила.
І я не певна, що він не отруєний.
К: Можна ще дещо попросити?
К'Ю: Тільки якщо це щось в межах розумного.
К: Приглянь за Стеллою, поки мене не буде.
К'Ю: Ні, вибач. Це занадто.
К: Забий.
Іще раз дякую, що допомагаєш.
Хоча я не виконала свою частину угоди з Деі. Я зробила лише гірше.
Усе добре. Якщо чесно,
я не проти відпочити від Деі
і його вбивчого погляду.
Ти поглянь.
Стелла приготувала сендвічі в дорогу.
Га.
Вона… така турботлива.
Вона справді найкраща.
Так.
Дякую.
Чорт.
Коли ми були в Ісландії, Джуліані подобався один йогурт. І я знайшла тих,
хто може його доставити. Тож, сподіваюсь, вона оцінить такий жест.
Слухай, я знаю, як сильно ти хочеш повернути Джуліану, проте, гадаю, так ти
навряд цього досягнеш.
Гаразд, а що тоді? Я вже сто разів вибачалася.
Розриви –– це відстій. Коли я прибув у Корею,
я переживав просто жахливе розставання.
О, я цього не знала.
Я ж кілька разів казав тобі.
Не думаєш, що ти надто зосереджена на собі?
Я не виключаю таку можливість.
Може, я просто егоїстична, жахлива людина?
-Ні, не кажи такого. -Як із Кітті, я відштовхнула її після того
спонтанного поцілунку. Учора вона прийшла до мене, як подруга, а я її відшила.
Мабуть я зруйнувала нашу дружбу. О боже. Але я дуже хочу повернути
Джуліану. І це для мене головне.
Це твоє бажання, але чи хоче цього Джуліана?
Що ж, ми на місці. Який план? Ти ж його маєш, так?
Звісно, я маю план. Почекаємо, коли моя бабуся піде, щоб я могла поговорити із
Дживон. І я не казатиму: "Я ваша загублена родичка", поки що. Сьогодні ми
просто… усе розвідаємо. Вдамо учнів, які розпитують місцевих, що живуть тут
поколіннями, нібито для нашого проєкту.
А це, до речі, непоганий план.
Дякую.
Вибач іще раз, що не допомогла тобі…
З чим? Деі задобрити? Усе добре. Хоча я не знаю, що робити.
Деі мені наче брат. Ми сварилися, звісно, але так ніколи.
І не через дівчину.
Ну, коли я говорила з Деі, мені здалось, що це… не зовсім… через мене.
У сенсі?
Якось Деі розповідав мені про вашу сварку десь… у сьомому класі.
Ти хотів піти на концерт, а він вчитися, а ти насміхався.
Не памʼятаю такого.
Бо, мабуть, це дрібниці для тебе. Та не для Деі. Якщо він десь схибить,
він втратить стипендію. На ньому багато відповідальності,
а на тобі –– ні. І часом ти ухвалюєш дуже
імпульсивні рішення.
Як от зізнання в коханні колишній мого друга.
Так.
Тож заради Деі, тобі ліпше двічі подумати, перш ніж вчиняти щось таке.
Вибач, не знала, що шпигувати так нудно.
Хочеш останнє тістечко?
Чекай, чекай. Схоже, це вона!
Моя двоюрідна бабуся, це вона!
Вона така схожа на мою бабусю.
Вона їде, вона їде.
І все, поїхала, поїхала.
А, ми виходимо.
Кові?
Агов?
Усе добре?
Я не очікувала, що почуватимусь… так.
Мабуть, дивно відчувати звʼязок із місцем, в якому ніколи не була?
Ні, гадаю, це неймовірно.
Я досі не осягну, що тут жили мої пращури.
Боже мій.
Чому ви тут стоїте?
Ви запізнилися.
Бабуся думала, ви не прийдете, тому відʼїхала по справах.
Вибачте нас.
Хто з вас шукає пару?
Вона питає, хто з нас шукає пару.
Новий план, уперед!
Туристи?
А бабуся і справді розширює клієнтську базу.
Заходьте.
-Тобто вони що, теж зводниці? -Кові, тихо. Тільки тихо.
То хто з вас клієнт?
О, моя американська подруга. Вона така нещасна і постійно самотня. Їй потрібна
професійна допомога.
М-м-м. А Мін Го також дуже потрібні ваші послуги. Він такий грубий і надокучливий,
що усіх дівчат розлякав.
Так, бабуся не любить витрачати сили на зайві труднощі. Тож… ви не разом?
Боже мій, це огидно. Мене зараз знудить і я помру.
Боже, ні. Господи, що за думки…Ви про що?
Ми лише, лише друзі.
Самотні і готові шукати… кохання.
Добре. Тоді давати дві анкети?
Звучить цікаво.
Дякую.
Дякую. Тож Кітті вмовила тебе
замовити за неї слівце?
Ну, так. А ще я подумав,
що бабл-ті тебе трохи розрадить.
Не прогадав?
Допомогло на кілька секунд, а потім я знову зажадала крові.
Ясно, я цілком розумію твою… жагу до крові. Але, ем, добре, скажу те, що не
казав нікому. Навіть Кітті.
Уважно слухаю.
Памʼятаєш нашого сусіда, Маріуса?
Він був натурал.
О.
Удома його чекала дівчина.
Ну, ми таємно зустрічались.
-Навряд чи в цієї історії щасливий кінець. -Знаю, знаю. Але… я ніколи її не
бачив. І міг вдавати, що її не існує.
Та вона приїхала, і я зробив боляче живій людині.
-Це, звісно, не виправдання. Я мерзотник. -Ти не мерзотник. А лише
хлопець, що зробив помилку.
От і Кітті запала на Йурі в минулому семестрі,
коли ще тільки пізнавала себе, як бі.
Вона не знала тебе.
Вона допомогла тобі повернутися… попри свої почуття,
і вона теж почувається мерзотницею.
Так.
Я зриваюся на Кітті, бо якщо зізнаюся, на кого злюсь насправді,
то ревітиму цілими днями.
-Стелло, що ти робила в інтернет-кафе? -Джуліано! К'ю! Привіт. Ем, що ж, кумедна
історія. Я використовую їхні компʼютери, щоб грати в одну… дуже цікаву рольову
гру, де ти можеш бути біблійним персонажем.
Ну добре. Я грала в "Колл Дʼюті Ворзон", ясно? Ем. Мені вже час.
Бажаю благословенного дня.
Що ж, виправдовувалася вона, наче продавала там наркоту. Дивно якось. Так?
-Так, якось підозріло. -Точно. Добре. Авжеж.
Дуже. Але я все одно не вірю в дику теорію Кітті, що вона злодійка, яка листи
цупить.
Чому ні?
Знаєш, тут я з Кітті згодна.
-Не вірю. -Слухай, пам'ятаєш, Стелли не було з нами,
коли читали лист. Я живу з нею, повір, ця дівчина щось приховує. Надто
усміхнена. Великі очі. Це все дуже дивно.
Тепер мені соромно, що я звинуватив Кітті в її упередженості.
Знаєш, якщо ви знайдете спільну мову, то станете подругами. Може, навіть детективне
-агенство відкриєте. А? -М-м-м.
-Навіть не знаю. -Ну, все по черзі.
Так.
Тож… як давно ви цим займаєтесь? Це родинна справа?
Це передається із покоління в поколінням.
Бабуся хотіла б, що я перейняла справу, проте я збираюся викладати англійську.
Мабуть у місцевій школі, щоб лишатися тут і дбати про неї.
Я їй потрібна. Я єдина її рідня.
-Ну, не лякайтеся, але щодо рідні… -Кітті, ми не так планували.
Там збирається злива.
Так.
Чівон.
Допоможеш мені?
Бабусю! У нас гості.
Хто ці люди?
Га?
Це ж твої нові клієнти.
Ти що таке говориш?
Ні, хіба у фермера може бути така світла шкіра?
А його молодша сестра…
А…
Має помітну родимку.
Вони не місцеві.
Хто ви такі?
А-а. Спробую пояснити.
Кітті?
Я Кітті Сонґ.
Моя мама –– Ів Сонґ.
Вона дочка вашої сестри.
Твоя мама Ів Сонґ?
Ви чули про мою маму? Вони з Саймоном були…
-Це мій тато. -Так.
Бабусю, про що вона говорить?
Усе, годі. Ідіть звідси!
Я… я не розумію.
Вона каже, іти геть.
Забирайтеся, кажу. Чого ви тут стовбичите?
Геть! Геть звідси! Забирайтеся! Хутко!
Бабусю!
Так, іду.
Смачний чай. Дякую за гостинність…Добре.
- Та що це з тобою? - А що?
Як же прикро!
Аж температура піднялася.
Кітті!
Кітті, ти як?
Я мала це передбачити.
Я вважала, що вони моя родина.
Що… вони відчують звʼязок.
Адже… моя бабуся теж зводниця.
Але мої рідні…
Не хочуть мене.
Я такий безлад вчинила у школі, а тут вийшло все значно гірше.
І, вочевидь, моя мама теж завинила.
Я завжди думала, що перейняла її найліпші риси.
А якщо в мене від неї все найгірше?
Облиш. Це неправда.
Я непогано знаю Кітті Сонґ Кові.
Вона невгамовна і рішуча.
Вона знайшла кохання для сестри, хоча це був сумбур.
Майнула на інший край світу, щоб знайти свою родину.
Бо така вона…
Тож…
Я знаю, ти зможеш пізнати свою родину.
Хочуть вони цього, чи ні.
Ну, забираймося звідси. Тут уже болото. І якщо чесно,
твої живі родичі налякали мене. З мертвими не хочу зв'язуватись.
Так?
Ходімо.
У бігунів часто буває пронос. Це не вигадка. Вони так цьому здивувалися.
-Сподіваюся, ти про таке чула. -О.
-Нехай би це лишалося таємницею. -Добре.
Супер.
Постараюся мовчати. О.
Привіт. Не хвилюйся. Я швидко.
Я хотіла сказати, що не діставатиму тебе у
кампусі і дам тобі спокій. Мені треба розібратися,
чому я роблю помилки…
Через які втратила найважливішу для мене людину у цьому світі.
Це все.
Вибачте, гарного вам дня.
Ти за нею не підеш?
Ні.
Але я мала це почути.
Боже мій.
Що?
Бачили це? Неймовірно!
Скандал із Муном!
Мун у небезпеці!
Боже мій!
«МунЛікс»!
О. Це надійшло від анонімного акаунта під назвою "МунЛікс"?
Боже, тут усі ендіей. Тут список обвинувачень…
Це знущання, ненормований графік.
У своїх шоу він показував неталановитих співаків, щоб принизити їх.
Бідний Мін Го.
Штучне волосся? Що? Яка ганьба.
Слухаю.
Так, це Деі Кім.
Деі, це не те, що ти думаєш. Я клянуся.
Мені потрібно в лікарню.
Що?
Мій тато потрапив у аварію.
Сідай. Я відвезу.