КОРЕЙСЬКА МІЖНАРОДНА ШКОЛА
Пробач.
Так. Ти це часто кажеш.
Відколи я бовкнула професору Лі, що Йурі та Джуліана зустрічаються,
ситуація доволі напружена.
Присягаюся, я не знала, що Лі там стоїть.
Це сталося випадково.
Руйнуєш життя, не докладаючи зусиль?
Мені дуже шкода.
Ще не бачила, щоб так шкодували.
Ні, це Правіна.
Я боялася, що все зіпсувала тоді в клубі.
Ігноруючи її через одержимість Йурі?
Просто вона була засмучена.
Але ти все владнала.
Так, за твоєю порадою.
Хто зважає на деталі?
Правіна ще може бути моїм першим поцілунком.
Першим поцілунком з дівчиною. Так?
Я маю дещо зробити перед уроками.
Ні, я замовкну. Ти не мусиш іти. Доїдай пластівці.
Кітті, мені треба йти.
Добре.
ЦІЛУЮ, КІТТІ
Шкода, що ти мусиш працювати у вихідні.
Це ж Соллаль.
Наші предки не заперечують, що ми поїли ттоккук на день раніше.
Я просто хвилююся за тебе.
Ти весь час працюєш.
Я тато, а ти хвилюєшся за мене?
Коли ти виріс? Ти став таким дорослим!
Гарна пісня!
Це стара пісня, але одна з улюблених твоєї мами.
Так. Це її улюблена пісня.
Ти дуже гарно співаєш.
Я радий, що ти схожий на маму.
-Я вже піду. -Гаразд. Іди.
-Побачимося вдома. -Добре.
Деі Кіме!
Привіт!
Як живеться вдома?
Добре. Кімната трохи менша, але не страшно.
Як тато відреагував, що ти живеш із мамою?
Розсердився і сказав, що я стала на її бік.
Я сумую за життям у гуртожитку.
Сумую за Джуліаною. І за… Кітті!
Привіт!
Привіт.
Йурі!
Поговоримо пізніше.
-Щасливо! -Па-па, Кітті.
Я так за тобою скучила.
Тепер хоч не треба приховувати, що ми пара.
Бодай якийсь позитив, що ми не живемо разом.
Дякувати богу.
Як мій улюблений учень?
Зарано для явного непотизму.
Я говорив до твоєї дівчини.
Акула.
Вибачте. Ще раз.
Усе гаразд. Мені сподобалося.
Ти щось вирішив щодо лижної хатинки у вихідні?
Лише ми з тобою, сам на сам у горах.
Ти любив кататися в дитинстві.
Чун Го любив, а не я.
І в нас зі Стеллою є плани на вихідні.
Шкода, що дім простоюватиме. Знову.
Твій тато не святкує Соллаль із сім'єю?
Брати й сестри проводять свята з мамами.
У Чун Го турне, тому я його остання надія.
Схоже, він докладає зусиль.
Хтозна, це може бути шанс…
Катувати себе? Забудь.
Гаразд, ходімо. Треба ще збори пережити.
З нагоди місячного Нового року
у школі будуть традиційні декорації,
зокрема бокджорі.
Панна Міллер
з комітету планування святкування
усе вам розповість.
Бокджорі — це знаряддя для просівання рису,
а на Соллаль — це символ удачі в новому році.
Дякую, панно Міллер.
Як завжди, ваші знання корейської культури вражають.
Це для мене честь.
Саме так.
У нас також буде щорічне відкриття
капсули часу випускників 40 років тому.
Ці капсули часу — основа прагнення КМІШ
зберегти історію нашої школи.
Або КМІШ-торію, якщо хочете.
І документування досвіду наших стипендіатів корейського походження.
Це стипендія моєї мами.
На жаль, ми не робитимемо
власної капсули цього року, оскільки час і бюджет виділили
на менш академічні заняття.
Далі слово беру я,
поки ви всі не заснули.
У дусі свята в мене для вас є подарунок.
На честь нового центру мистецтв
я проведу конкурс талантів серед учнів наприкінці семестру.
Переможець отримає грошовий приз.
Деі, ти мусиш взяти участь. У тебе янгольський голос.
Гроші моїй сім'ї знадобляться.
Але спів — це моє хобі.
Я з тобою, бро. Я тебе тренуватиму.
Команда мрії — менеджер-виконавець.
І навіть комісійних не братиму.
Ти думаєш, я зможу виграти?
Так!
Гаразд. Зробімо це!
Алексе!
Кітті!
Мама, мабуть, поклала щось у капсулу, що допоможе знайти мою корейську родину.
Так, але капсулу часу твоєї мами не відкриватимуть ще кілька років.
Може, зробиш виняток для мене?
Я б залюбки, але капсулами часу завідує тато.
А з ним не домовишся.
Мені треба на підготовчий курс. Побачимося пізніше.
Добре.
Як живеться з Кітті?
Нормально, мабуть.
Вона захоплена Правіною,
і це було б мило, якби я не сердилася, що вона нас викрила.
Знаю, це було ненавмисно, але…
Хай там як, мені подобається знову жити з мамою.
Ми багато розмовляємо.
Твоя правда, нам варто було поговорити.
Що?
Я мушу тобі дещо сказати.
Це Кітті запропонувала, щоб ти поговорила з мамою, а не я.
Що?
Вона знала, що саме тобі потрібно.
Я почувалася невпевнено і видала її ідею за свою,
пробач.
Мені байдуже, чия це ідея.
Ти не гніваєшся?
Звичайно, ні.
Добре.
То ти просто зайдеш туди і попросиш капсулу часу?
Так.
Твоя зухвалість — від білих родичів.
Ось твоя подружка.
-Привіт, Кітті. К'ю. -Вітаю.
Як справи, Прав? Скажу тобі, твоя гривка сьогодні — відпад.
Дуже тобі дякую.
Ви йдете в зал?
Ні, в архів.
Маю надію, мені дозволять відкрити мамину капсулу.
Навряд. Я допомагала в архіві минулого семестру.
Для доступу до капсул часу потрібен дозвіл.
Якщо хочеш капсулу, доведеться її вкрасти.
Кітті, дружнє нагадування: у тебе вже були проблеми.
Я допоможу. Я знаю пані, яка охороняє архів.
Повз неї буде легко пройти.
Завтра о дев'ятій вечора?
Домовилися.
Клас.
-Побачимося. -Бувай.
К'ю!
Це ти зіпсував мої щасливі кросівки?
Вони в клеї.
Джине, не всі такі, як ти.
Я б ніколи не підставив колегу по команді.
Обережно. Ти не знаєш, як низько я можу опуститися.
Власне, знаю.
І… нижче, ніж оце.
Привіт. А ти що тут досі робиш?
-Тусуєшся з Джуліаною? -Я йду додому.
А ти? Якась ти аж надто весела.
Я планую або не планую невеличку крадіжку
капсули часу з року випуску наших мам.
Що? Як ти до цього додумалася?
Власне, це ідея Правіни.
Ми робимо це разом.
Я заздрю.
Що?
Ми так зблизилися минулого року.
Хочеш з нами? Додаткові очі не завадять.
І зірвати твоє побачення? Ні, дякую.
Приєднаюся наступного разу.
Привіт, ти в нормі?
Що тут робить Юніс?
Як на мене, у поп-дуету більше шансів виграти конкурс.
Для перемоги потрібні три «С»:
сексуальність, спандекс, сценічний дим
і… хореографія.
Це три «С» і «Х».
І я не хочу танцювати.
Усе гаразд. Хореографія проста, дивися.
Раз, два, три, чотири. І п'ять, шість, сім, вісім, і раз.
Бачиш?
Просто.
Три, чотири і п'ять.
Шість… Ні.
Ось так.
-Раз, два, три, чотири. -Раз, два, три…
Ні! Не так сильно.
-І раз… -Раз, два…
-Гаразд. -Що?
Ні.
Раз, два і три.
Ні, ти як фламінго!
Нічого не вийде.
Я не винна, що ти не сприймаєш конструктивної критики.
Гаразд.
Скажи їм свою геніальну ідею.
Я придумав класний елемент для виступу.
Під завершення пісні прокручуєш партнерку, нахиляєш її і ставиш крапку.
Яку крапку?
А ось яку…
Ой.
Чудово!
Нізащо.
Мій син має рацію.
У тебе чудовий інстинкт, синку.
Не заважатиму. Я лише хотів сказати, що Пек Чон Вон
із радістю приготує нам вечерю у вихідні.
Ти ж любиш його рамен.
Відомий кухар?
Так, він друг сім'ї.
Подумай.
Твій тато дуже старається.
То про що ми?
Я збирався йти.
Вибачте, я не можу.
Деі.
Агов.
Деі!
Що?
Ти. Як ти спромігся «посадити» поліестр?
-Усе чесно, Квінсі. -Чесно?
Ти зайняв моє місце в змаганнях.
Не знаю, що ти собі думаєш, але я більше не хочу.
Я думав, це флірт.
Мене це не цікавить.
О, друже. Тобі доведеться перевдягтися.
Чудово. Ти привела силача.
Я силач?
Не тішся. Потрібен хтось високий, щоб дістати до горішньої полиці.
А Деі та К'ю зайняті, тому…
Гаразд. Слухайте. Ось план.
Я відволічу стареньку.
Давно не бачилися!
Пані Пак! Як ваші онуки?
У них усе добре. Я купила дівчатам однакові ханбоки.
-Та ви що! Покажіть! -Де ж я поклала?
Подивимося.
Навіщо весь цей клопіт?
Бо в мене тут є сім'я, яку мама хотіла знайти.
Якщо в капсулі є якась підказка, вона мені потрібна.
Як зворушливо.
Я б волів стерти існування половини моєї родини.
Може, я помиляюся,
але твій тато фінансує мистецьку програму, щоб бути з тобою.
Це його хід. Широкий, поверхневий жест, щоб компенсувати свою відсутність.
Як-от запрошення на лижі на Соллаль.
Ти хочеш налагодити стосунки?
Мабуть, але…
Бути з ним він-на-віч — це стрес.
Було б інакше, якби поруч були родичі,
як і має бути на Соллаль.
Хай бодай дуже голосні і балакучі особини, як ти.
Типу буфера.
А якщо й справді?
Щоб я була буфером?
Ти й інші.
Це цікавіше, ніж сидіти тут на свято.
І ми будемо поруч, якщо тато докучатиме.
Професоре Лі, запевняю вас, я знаю 12-й ряд.
-Це 12-й! Тікай! -Як свої п'ять пальців!
Чому ви кричите?
Я дуже добре вас чую.
Авжеж.
-Я не такий старий, як ви думаєте. -Звісно.
Що ж.
Ось тут.
Святковий декор.
Ви молодець, що знайшли.
Гадаю, ми вже підемо.
Раджу наступного року взяти участь у мюзиклі.
-Серйозно? -У вас такий гучний голос.
Правіна щойно нас врятувала. Це лише друге наше побачення.
Побачення?
Вона там забалакує стареньку,
поки ти тут з найгарячішим хлопцем у школі.
Аякже.
Це не дуже схоже на побачення.
Запроси її на лижі.
Це великий крок.
Боже, думаю, це воно.
КАПСУЛА ЧАСУ 1993
Мабуть, твоя правда.
Не стій там. Знімай.
Застосуй ці рукавички.
Ти тут для цього, чуваче.
Повірити не можу, що в нас вийшло.
Хотіла б я тобі віддячити.
Ой, облиш.
Ти катаєшся на лижах?
Ні, на сноуборді.
Хочеш з нами на вихідні у лижну хатину тата Мін Го?
Ти запрошуєш мене в дім Кріс Дженнер із Кореї?
Так, я залюбки.
Клас.
-Швидше б уже. -Супер.
Ого.
Що ти робиш?
Я хочу задокументувати твій шедевр
до презентації на виставці з нагоди свята.
Це буде шалений успіх.
Я дуже рада, що ти бачиш завершену роботу.
Пам'ятаєш минулу весну, коли я сказала, що ти мені подобаєшся?
Ми були тут.
Я цього ніколи не забуду.
Хоча я вже знала.
Чому б іще Йурі Ган стільки часу витрачала на мистецтво?
Через тебе я поставила пляму на новій сумочці Loewe.
Боже, вибач.
ЗБИРАЙТЕСЯ, НЕВДАХИ. ЇДЕМО В ГОРИ.
ПІСЛЯ СВЯТКУВАННЯ ЇДЕМО В ШАЛЕ МУНА
Що скажеш?
Лижні вихідні? Може бути весело.
Я маю їхати з мамою до тітки в Теґу.
Так. Гаразд.
ШВИДШЕ Б УЖЕ! КЛАС, КОВІ… ЯК РЕШТА?
До біса. Їдьмо.
Що?
Облиш. Я кажу «так» не тому, що Кітті їде.
Здається, і хвилини не минає,
щоб десь не вилізла Кітті.
Ну, Кітті може вилазити де хоче,
але вона не влізе в ці стосунки.
Ти мила.
Йурі! Чекай.
Ти не повіриш, що я знайшла в капсулі часу.
«Проєкт спадщини Ів Сонґ, режисерка — Джина Лім». Боже мій.
Знаю. Я хотіла подивитися з тобою.
І я не можу знайти відеопрогравач.
Я знаю, де можна орендувати,
але треба встигнути до виставки Джуліани.
Я можу піти сама.
Ні, ти жартуєш? Ми в цьому разом.
Як і вони.
Ходімо.
ПРАВІНА — УСПІХУ З ПОШУКОМ ПРОГРАВАЧА, ПОБАЧИМОСЯ?
Ми прийшли.
Тут зачинено.
Ні, вони зовсім закрилися.
Чекай, їхня нова адреса…
Далеко? По лиці видно, що далеко.
Ні, не далеко.
Але зараз година пік, тож треба поквапитися.
Ми не підемо до школи ні з чим.
Подивимося після святкування.
Що б я без тебе робила?
Упіймаю нам таксі.
Добре.
Джуліано, чудова робота.
Дякую.
Це ти і Йурі?
Так.
Вона мала бути тут.
Ти дуже талановита.
Дякую.
ЙУРІ — УСЕ ГОТОВО ДО ПРЕЗЕНТАЦІЇ! ДО ЗУСТРІЧІ!
ТИ ПРИЙДЕШ? ВИСТАВКА ЗАКІНЧУЄТЬСЯ. ДЕ ТИ?
Кицю Кітті.
-Привіт. -Ось ти де.
Ходімо поїмо ттоккук.
Добре.
Чекай.
Вибач. Телефон розрядився.
Ти була мені потрібна. Схоже, те, що ти робила з Кітті,
для тебе важливіше за мене.
-Ні, ти не розумієш, це… -Розумію.
Чекай, Джуліано.
Дякую.
Боже милий.
-Я перша. -Ось так. Авжеж.
-Так смачно. -Дякую.
-Я ж казала. -Джуліано. Чекай.
Кітті.
Вихідні не будуть такими, як наше перше побачення? Бо…
Це було не круто.
Ні, обіцяю.
Я думала, що в ці вихідні
ми могли б дізнатися, як може бути.
Мої надії аж тут.
Бо ти мені подобаєшся. Дуже.
Гаразд.
Боро, це твоя остання цукерка.
Прийшла сказати свою думку?
Конструктивна критика?
Ні. Я знаю, що трохи напосідаю, коли йдеться про тренування.
Та не кидай конкурс через мене.
Обіцяю не тиснути. Домовилися?
Якщо чесно, я не знаю, чи зможу.
Тобі просто бракує практики.
«М'язової пам'яті». Тренуйся, поки тіло не запам'ятає.
Якщо тренуватимешся, нічого…
Але в тебе чудовий голос.
Інакше б я не співала з тобою.
Це твоя сестра?
Так. Вона наймиліша в сім'ї.
Гадаю, вас таких двоє.
Добре.
Непогано. Це ж добре, так?
Ой, та ну.
Чекай, я просто хотів вибачитися за все.
Я відчайдушно прагнув перемоги, і це не виправдання,
але в міжнародній школі менше шансів, що помітять скаути.
Та ти що?
Мій тато біг 400 метрів з бар'єрами за Південну Корею на Олімпіаді 1988 року.
Якщо я не потраплю хоча б у програму D1 на стипендію,
я невдаха.
-У моїй родині немає олімпійців. -Пощастило.
Зате є лікарі,
і вони на Філіппінах буквально рятують життя, вони генії.
А в мене «незадовільно» з біології за минулий семестр, тож…
Я розумію.
Про невдаху.
Але те, що ти зробив…
Мені було боляче.
Я не тільки про місце в змаганнях, а…
Ти грався з моїми почуттями, щоб мене саботувати.
Я знаю.
Я поговорю з тренером Алексом.
Мабуть, уже запізно.
Ти б зробив це для мене?
К'ю!
Привіт!
Зустрінемося пізніше.
Сподіваюся.
Ви ще тероризуєте один одного чи інше слово на «т»?
Кетрін Сонґ Кові!
Тусуєтеся!
Павуче чуття звідниці щось мені підказує.
Так, не кажи Деі та Мін Го про це.
Вони не найбільші фанати Джина.
Ні, я знаю. Він справді крав шампуні Мін Го?
-Так. -Що? Чому?
А що? Вони, мабуть, дорогі.
Треба збиратися в дорогу.
Привіт. Джуліани тут немає. Лише я.
Знаю. Вона ховається у своїй студії, уникає мене. І тебе.
Я рада, що ти тут. Я дуже хочу подивитися касету.
Ти не дивилася без мене?
Ні, як ти й казала, ми в цьому разом. Ходімо.
Привіт! Це проєкт спадщини Ів Сонґ.
А я — ваша ведуча, Джина Лім!
Тішить, що в мами завжди був синдром головного героя.
Ось, Соджуне. Візьми камеру.
Хіба цей проєкт не про мене? Я маю бути на відео.
Це про твою роль у моєму житті, Соджуне.
То я твій двоюрідний брат чи оператор?
«Соджун» — це, мабуть, корейське ім'я Саймона.
Це Саймон говорить.
Схоже, вони добрі друзі.
Сваріться у вільний час.
То де буде Ів Хеджін Сонґ через 40 років?
Сподіваюся, ми з тобою ще будемо подругами.
Може, житимемо в сусідніх будинках.
Ів витрачає всі гроші на журнали.
Вона ніколи не назбирає на свій дім.
Я можу переїхати до тебе з Ганою, якщо запросиш її на побачення.
Ви двоє — чудова пара.
Коли цю капсулу часу відкриють,
мені буде за сорок.
Ого.
Я буду журналісткою з нагородами,
вийду за когось розумного і доброго,
і в нас будуть діти. Принаймні одна.
Дівчинка, сподіваюся.
І сподіваюся, я відвідаю Корею з мамою.
Я хочу, щоб вона показала мені Пукчон.
Це її рідне місто.
Може, тоді
вона помириться із сестрою.
Що думаєш, Соджуне?
Не знаю. Ми місяцями хотіли змусити їх поговорити.
І ми не здамося.
Я приїхала сюди, щоб зцілити нашу сім'ю.
Що сталося?
Кітті.
Ти в порядку?
Я ніколи не бачила відео моєї мами в такому віці.
У моєму віці.
Вона говорить, як Марґо.
Вона схожа на Лару Джин.
Вона…
Вона всюди втручається, як ти.
Коли я повернуся з лиж,
я поїду в Пукчон і знайду свою сім'ю.
Йурі.
Поїдеш зі мною?
Звичайно.
Я завжди тебе підтримаю.
Що?
Кові, машини тут. Поїхали.
НА ОСНОВІ ПЕРСОНАЖА ДЖЕННІ ГАН З TO ALL THE BOYS I'VE LOVED BEFORE
Переклад субтитрів: Наталя Ковалишин