-Beklager. -Det har du sagt ofte i det siste.
Stemningen har vært anspent siden jeg avslørte
at Yuri og Juliana er sammen.
Som sagt så ante jeg ikke at Lee sto der. Det var et uhell.
Så du ødelegger liv uten å prøve?
Jeg er lei for det.
Aldri sett noen angre så dypt.
Nei, dette er Praveena. Jeg var redd jeg rotet det til kvelden på klubben.
Da du ignorerte henne på grunn av Yuri?
Fordi Yuri var lei seg.
Noe du løste.
Ja, etter råd fra deg.
Hvem husker detaljene?
Jeg tror Praveena kan bli mitt første jentekyss. Ikke sant?
Jeg må bli ferdig med noe før timen.
Jeg kan være stille. Du trenger ikke å gå. Spis opp.
Kitty, jeg må gå.
Kult.
Tenk at du må jobbe denne helgen.
Det er seollal.
Forfedrene våre blåser i om vi spiser tteokguk en dag for tidlig.
Jeg er bare bekymret for deg. Du jobber hele tiden.
Jeg er faren din, og du er bekymret for meg?
Når ble du så voksen? Du har blitt så voksen!
Denne sangen er så bra!
Den er gammel, men en av din mors favorittlåter.
Ja. Yndlingssangen hennes.
Du er visst flink til å synge, hva?
Godt å se at du tar etter moren din.
-Jeg må stikke. -Ok. Av sted med deg.
-Ok. Jeg kommer hjem senere. -Greit.
Hei, Dae Kim!
Hei!
-Hvordan er det å bo hjemme igjen? -Rommet mitt er mindre, men det er greit.
Hva sa faren din om å bo hos moren din?
Han sier at jeg tar mammas side.
Men jeg savner å bo på hybelhuset.
Jeg savner Juliana. Og jeg savner… Kitty!
Hei!
Hei.
Yuri!
Vi kan snakke senere.
-Ha det. -Ha det, Kitty.
Jeg har savnet deg sånn, elskling.
Nå trenger vi iallfall ikke skjule oss.
Én fordel med å ikke bo sammen.
Takk og lov.
Hvordan går det med favoritteleven min?
Litt tidlig for nepotisme.
Jeg snakket til kjæresten din.
Haien.
Beklager det. Igjen.
Det går bra. Jeg elsket det.
Har du bestemt deg for skihytta til helgen?
Bare du og jeg, alene i bakken?
Du elsket å stå på ski som liten.
Det var Joon Ho, ikke meg.
Men Stella og jeg har planer i helgen.
Det ville vært synd å la huset stå tomt. Igjen.
Feirer han ikke seollal med familien?
Søsknene mine er hos mødrene sine.
Joon Ho er på turné, så jeg er siste mulighet.
Han gjør da en slags innsats. Dette kan være en sjanse til å…
Torturere meg selv? Glem det.
Kom igjen. La oss få møtet overstått.
Som en del av månenyttårsfeiringen
vil dere se tradisjonelle dekorasjoner,
blant annet bokjori.
Ms. Miller,
en av elevene i festivalplanleggingskomiteen
vil fortelle mer.
En bokjori er et redskap som skiller jord fra ris.
Den representerer hell og lykke i det nye året.
Takk, Ms. Miller.
Din kunnskap om koreansk kultur er som alltid beundringsverdig.
Det er en ære.
Nettopp.
Vi skal også ha vår årlige åpning
av tidskapselen for avgangsklassen fra 40 år siden.
Disse tidskapslene er en viktig del av KISS sitt løfte
om å bevare skolens historie.
Eller skal jeg si "KISS-torie"?
Og dokumentere opplevelsene til stipendelevene våre.
Det er mammas stipend.
Dessverre kommer vi ikke til
å lage en tidskapsel i år da tiden og budsjettet har blitt tildelt
mindre akademiske sysler.
Og der kommer jeg inn,
akkurat i tide før dere sovner.
I seollals ånd har jeg en gave til dere.
For å feire det nye kunstsenteret
arrangerer jeg et talentshow på slutten av semesteret.
Og vinneren får en pengepremie.
Dae, du må delta i konkurransen. Du har vakker stemme.
Familien min trenger pengene.
Men å synge er bare en hobby.
Jeg kan veilede deg.
Vi er et manager-artist-drømmeteam.
Og jeg tar ikke engang provisjon.
Men tror du faktisk jeg kan vinne?
Ja!
Ok, la oss gjøre det!
Alex!
Kitty!
Mamma må ha lagt noe i tidskapselen sin som sier noe om min koreanske familie.
Ja, men de åpner ikke din mors tidskapsel før om flere år.
Ok, men kanskje du kunne gjøre et unntak for meg?
Skulle ønske det, men pappa styrer tidskapslene.
Så det blir vanskelig.
Ja. Jeg må gå og forberede timen. Vi ses snart, ok?
Ok.
-Hvordan er det å bo med Kitty? -Det går fint, det.
Hun er på knærne etter Praveena,
som hadde vært søtt om jeg ikke var irritert for at hun avslørte oss,
noe jeg vet ikke var med vilje, men…
Jeg liker i hvert fall å bo med moren min igjen.
Vi har fått snakket mye sammen.
Du hadde rett i at vi burde snakke.
Hva er det?
Jeg må si noe.
Det var Kittys idé at du burde kontakte moren din, ikke min.
Hva?
Hun visste hva du trengte.
Og det gjorde meg usikker, så jeg stjal ideen hennes, og jeg er
lei for det.
Det spiller da ingen rolle.
Er du ikke sint?
Nei, selvfølgelig ikke.
Ok.
Så du skal bare valse inn og be om å få tidskapselen?
Ja.
Den holdningen din er veldig hvit.
Der er jenta di.
-Hei, Kitty. Q. -Hei.
Hva skjer, Prav? Luggen din ser strålende ut i dag.
Tusen takk, bokstavelig talt.
Skal dere på trening?
Nei, til arkivbygget.
Jeg vil be om tilgang til mammas tidskapsel.
Jeg tviler. Jeg jobbet der forrige semester.
Bare noen få har tilgang til tidskapslene,
så hvis du vil ha den, må du stjele den.
Kitty, jeg bare minner deg om at du har blitt tatt tidligere.
Jeg kan hjelpe deg. Jeg kjenner damen i arkivet.
Vi kommer oss lett forbi henne.
I morgen kveld klokka ni?
Det er en date.
Kult.
-Vi ses senere. -Ha det.
Q!
Har du kødda med lykkeskoene mine? De er fylt med lim.
Jin, du projiserer visst.
Jeg ville aldri ha ødelagt for en lagkamerat på den måten.
Pass deg. Du aner ikke hvor lavt jeg kan synke.
Det gjør jeg faktisk.
Mye lavere enn dette.
Hei. Hva gjør du her ennå?
-Er du med Juliana? -Jeg er på vei hjem.
Hva er det med deg? Du ser merkelig oppesen ut.
Vel, jeg planlegger kanskje eller kanskje ikke
å stjele tidskapselen til moren min.
Hæ? Hvordan kommer du på sånt?
Det var faktisk Praveenas idé.
Vi gjør det sammen.
Jeg er sjalu.
Hva?
Det var sånn vi ble kjent i fjor.
Vil du bli med? Jeg trenger flere øyne.
Og krasje daten din? Nei takk.
Men jeg tar den neste.
Hei, går det bra?
Hva gjør Eunice her?
Jeg tror din beste sjanse til å vinne er med en popduett.
For å vinne publikum trenger du de tre S-ene.
Sexappeal, spandex, røykmaskin,
og… koreografi.
Det var tre S-er og en K.
Og jeg vil ikke danse.
Det går bra. Koreografi er enkelt. Se her.
En, to, og tre, fire, og fem, seks, sju, åtte og én.
Ikke sant?
Enkelt.
Tre, fire og fem.
Seks… Nei.
Det er sånn.
-En, to, tre, fire. -En, to, tre.
Nei! Ikke så mye.
-Og én… -Én, to…
-Ok. -Hva?
Nei!
En, to og tre!
-Nei. Du ser ut som en flamingo. -Dette går ikke.
Det er ikke min feil at du ikke takler konstruktiv kritikk.
Ok.
Fortell dem om ideen din.
Jeg har tenkt på rosinen i pølsa for opptredenen din.
Når låta er over, snurrer du henne rundt, bøyer henne bakover og gir henne et…
Et hva?
Jeg mener et…
Å…
-Perfekt! -Kommer ikke på tale.
Sønnen min har rett.
Magefølelsen din er så presis.
Jeg skal ikke forstyrre. Jeg ville bare si at Baek Jong Won sa
at han gjerne lager mat på hytta i helgen. Du elsker jo hans ramyun.
-Den berømte kokken? -Ja. En venn av familien.
Bare tenk på det.
Faren din prøver virkelig.
Hvor var vi?
Jeg skulle til å gå.
Beklager, dette går ikke.
Dae.
-Du. -Dae!
Hva?
Hvordan klarte du i det hele tatt å krympe polyester?
Fair play å ta igjen.
Fair play? Du stjal plassen min i mesterskapet.
Jeg vet ikke hva du trodde, men jeg gidder ikke mer.
Jeg trodde vi flørtet.
Jeg er ikke interessert.
Oi da, kompis. Du må skifte.
-Flott, du tok med muskler. -Er jeg muskler?
Ikke bli for ivrig. Vi trenger noen som rekker høyt opp.
Og Dae og Q var opptatt, så…
Ok, kom nærmere. Her er planen.
Jeg distraherer damen.
Det var lenge siden!
Fru Park! Alt bra med barnebarna dine?
Alt bra. Jeg har kjøpt like hanboks til jentene.
-Er det sant? -Hvor la jeg det…
Skal vi se.
Hvorfor gjør vi dette egentlig?
Fordi jeg har familie her som moren min kom hit for å finne.
Kanskje tidskapselen antyder hvordan jeg kan finne dem.
Så rørende. Selv skulle jeg gjerne slettet eksistensen til halve familien min.
Finansierte ikke faren din kunstprogrammet for å få tilbringe mer tid med deg?
Han er sånn. En pompøs gest etter aldri å ha stilt opp.
Som å invitere meg til en hytte på seollal.
Vel, vil du ordne opp med ham?
Jo da, men…
Det er anspent å være bare oss to.
Det hadde vært annerledes om vi var en hel familie, slik man pleier.
Eller bare noen veldig høylytte og pratsomme folk som deg.
Som en buffer.
Hva om vi gjorde det?
Bruke meg som buffer?
Deg og gjengen.
Det ville vært morsommere enn å bare være her.
Og faren din må oppføre seg.
Professor Lee, jeg kan forsikre deg om at jeg kjenner hyllerad tolv…
-Dette er rad tolv! -…som min egen lomme.
Hvorfor roper du?
-Jeg hører deg godt. -Greit.
-Jeg er ikke så gammel. -Jeg sa ikke det.
Kjære vene.
Her er den. Høytidsdekorasjoner.
Du gjorde en kjempejobb med å finne den.
Vi får vel gå, da.
Prøv deg i musikalen neste år.
-Synes du det? -Stemmen din bærer godt.
Praveena reddet oss. Og det er bare vår andre date.
Date?
Hun smisker med en gammel dame
mens du er intim med skolens heiteste fyr.
Ok.
Det er ikke mye til date.
Inviter henne med på hytta.
Det er et stort skritt.
Herregud, der er den!
Jeg tror du har rett.
Ikke bare stå der. Ta den ned.
Bruk de små hanskene.
Det er derfor du er her.
Jeg kan ikke tro at det funket! Skulle ønske jeg kunne gjengjelde det.
Ikke tenk på det.
Står du på ski?
På snowboard.
Vil du bli med oss i helgen på skihytta til Min Hos far?
Inviterer dere meg til feriehuset til Koreas Kris Jenner?
Jeg er med.
Kult.
-Gleder meg! -Kult.
Jøss.
Hva gjør du?
Jeg vil dokumentere arbeidet ditt
før avdukingen av mesterverket ditt på seollal-festivalen.
Folk kommer til å digge det.
Jeg gleder meg til å vise deg det ferdig.
Husker du i vår da jeg sa at jeg likte deg?
Det var her inne.
Jeg vil aldri glemme det.
Selv om jeg visste det.
Hvorfor ellers ville du tilbringe så mye tid på kunstsalen?
Jeg fikk maling på den nye Loewe-veska mi på grunn av deg.
Herregud, unnskyld.
PAKK BAGEN. VI SKAL STÅ PÅ SKI. DRAR TIL MOON-HYTTA.
Hva sier du?
Skihelg? Det kan bli gøy.
Jeg skal til Daegu og besøke keun imo med moren min.
Akkurat. Ok.
GLEDER MEG! KULT COVEY… HVA MED DERE ANDRE?
Nei, pokker heller. Vi drar.
Hva?
Gi deg. Jeg sier ikke ja fordi Kitty skal dit.
Det går bare ikke en dag uten at Kitty valser inn og Kittyer over alt mulig.
Vel, Kitty kan valse inn hvor hun vil,
men hun valser ikke inn i forholdet vårt.
Du er søt.
Yuri! Vent.
Du vil ikke tro hva jeg fant i tidskapselen.
"Eve Songs minneprosjekt regissert av Jina Lim."
Jeg vet det! Jeg har ventet for å se den med deg.
Og jeg har ikke funnet en videospiller.
Jeg vet hvor vi kan leie, men jeg må tilbake til Julianas åpning.
Jeg kan dra alene.
Nei, tuller du? Vi er sammen om dette.
Akkurat som dem. Kom, så går vi.
LYKKE TIL MED Å FINNE EN VIDEOSPILLER SES VI SENERE?
Her er det.
Den er stengt.
Å nei, den er stengt for godt.
Vent litt, de har flyttet til…
Er det langt? Du ser sånn ut.
Nei, det er det ikke.
Men det er rushtid, så vi bør skynde oss.
Vi drar ikke tilbake tomhendte.
-Vi kan se den senere. -Hva skulle jeg gjort uten deg?
Jeg finner en drosje.
Ok.
Juliana? Maleriet ditt er nydelig.
Takk.
Det er deg og Yuri.
Ja.
Hun skulle ha vært her.
Du er veldig talentfull.
Takk.
KLAR TIL AVDUKINGEN! SES SNART!
KOMMER DU? VI AVSLUTTER SNART.
Pusekatt.
-Hei! -Der er du.
-La oss få oss litt tteokguk. -Ok.
Vent, elskling.
Unnskyld! Telefonen min døde.
Jeg trengte deg her. Men det du gjorde med Kitty, var tydeligvis viktigere.
-Nei, du forstår ikke… -Jo, jeg forstår.
Vent, Juliana!
Takk.
Å jøss…
-Jeg får den første biten. -Ja. Her.
Den er kjempegod.
Takk.
-Hva sa jeg? -Juliana, vent!
Kitty.
Hyttehelgen blir ikke som vår første date? For det…
Var ikke greit.
Nei, det blir ikke sånn.
Jeg tenkte at vi kunne bruke helgen til å finne ut hvor dette kan føre.
Og jeg har høye forhåpninger.
For jeg liker deg. Veldig godt.
Ok, greit.
Bora, ikke mer søtsaker nå.
Skal du kjefte på meg?
Konstruktiv kritikk?
Nei. Jeg vet at jeg er litt intens når det gjelder øving.
Men ikke gi opp konkurransen.
Jeg lover å ta det pent. Ok?
For å være ærlig vet jeg ikke om jeg er god nok.
Jo da, men du trenger å øve.
Få det inn i bevegelsene. Øv til kroppen din husker det.
Hvis du øver, er det ingenting…
Men du har en fantastisk stemme. Ellers ville jeg ikke ha sunget med deg.
Er det søsteren din?
Ja. Hun er den søte i familien.
Jeg tror det er flere enn én.
Ok.
Det var ganske bra. Veldig bra, eller hva?
Gi deg!
Vent, jeg ville bare si at jeg er lei for alt sammen.
Jeg var desperat. Det gjør det ikke greit,
men konkurransen er hardere på en internasjonal skole.
Nei, du kødder.
Faren min løp 400 meter hekk for Sør-Korea i OL i 1988,
så om jeg ikke får stipend til minst en D1-skole, er jeg en fiasko.
-Jeg har ikke OL-utøvere i familien… -Heldiggris.
…men jeg har leger,
og de er på Filippinene, hvor de redder liv og er smarte,
mens jeg stresser med C-en jeg fikk i biologi forrige semester, så…
Jeg skjønner.
Det med å være en fiasko.
Men det du gjorde…
Det såret meg.
Ikke bare at du tok plassen min i mesterskapet, men…
…at du lekte med følelsene mine.
Jeg vet det. Hvis du vil, kan jeg snakke med treneren.
Det er nok for sent uansett.
Men ville du gjort det?
Q!
Hei!
Vi ses senere.
Håper det.
Krangler dere, eller et annet K-ord?
-Katherine Song Covey! -Kurtiserer!
Gifteknivsansen min kribler.
Vel, ikke si noe til Dae og Min Ho.
De digger ikke akkurat Jin.
Det vet jeg. Stjal han faktisk Min Ho sine hårprodukter?
-Ja. -Hva? Hvorfor det?
Hvorfor ikke? De er sikkert dyre.
Vi må pakke til hytteturen.
Hei. Juliana er ikke her. Det er bare meg.
Jeg vet det. Hun gjemmer seg på atelieret for å unngå meg. Og deg.
Takk for at du kom. Jeg gleder meg til å se videoen.
Ventet du på meg?
Ja, som du sa, er vi sammen i dette. Kom.
Hei! Dette er Eve Songs familieminneprosjekt.
Og jeg er programleder Jina Lim!
Mamma har alltid likt å være midtpunkt.
Her, Seojoon. Ta kameraet.
Er ikke dette prosjektet om meg? Jeg burde være med.
Det handler om din rolle i livet mitt, Seojoon.
Er jeg fetteren din eller kameramannen?
Vent… "Seojoon" er sikkert Simons koreanske navn.
-Det er Simon som snakker. -De låter som gode venner.
Krangle en annen gang.
Hvor vil Eve Hyejin Song være om 40 år?
Forhåpentligvis er du og jeg fortsatt venner.
Kanskje vi har kjøpt hus ved siden av hverandre.
Eve bruker alle pengene sine på blader. Hun vil aldri få råd til et hus.
Jeg kan bo hos deg og Hana hvis du følger mitt råd og ber henne ut.
Dere ville blitt et flott par.
Uansett, når denne tidskapselen åpnes,
er jeg i 50-årene.
Jøss.
Jeg er en prisbelønt journalist,
gift med en som er smart og snill, og vi har barn. Minst ett.
En jente, håper jeg.
Og jeg håper jeg besøker Korea sammen med moren min,
så hun kan vise meg rundt i Bukjeon.
Det er hjembyen hennes.
Kanskje hun da
er på talefot med søsteren sin igjen.
Hva tror du, Seojoon?
Jeg vet ikke. Vi har prøvd å få dem til å snakke.
Og vi gir ikke opp ennå.
Jeg kom hit for å helbrede familien vår.
Hvorfor virker den ikke?
Kitty, da…
Går det bra?
Jeg har aldri sett en video av mamma på den alderen.
På min alder.
Hun høres akkurat ut som Margot.
Og hun er helt lik Lara Jean.
Hun…
Hun blandet seg i alt mulig, som deg.
Når jeg kommer tilbake fra hytta,
drar jeg til Bukjeon for å finne familien min.
Yuri.
Vil du bli med meg?
Selvfølgelig.
Du kan alltid regne med meg.
Hva?
Covey, bilene er her. Kom igjen.
Tekst: Marie Wisur Lofthus