Минулий семестр закінчився драматично.
Усе мало бути не так.
Але ми з Деі розійшлися, я закохалася в Йурі,
і мене вигнали з КМІШ.
Коли я ішла на зимові канікули, то думала, це назавжди,
але минув місяць — і я знову в Сеулі.
СЕСТРИ СОНҐ М — ТИ НА МІСЦІ?
ЇДУ В КАМПУС
Л — УСЕ БУДЕ ДОБРЕ!
ОБІЙМАЮ, ЦІЛУЮ.
Не думала, що Йурі подзвонить мамі і поверне мене в школу.
І тепер, коли в мене з'явився другий шанс, я його не змарную.
Попереду новий семестр, і я витисну з нього максимум.
КМІШ ВІТАЄМО
-Кітті! -Алексе!
Привіт!
Професоре Лі!
Чи радше, директоре Лі. Вітаю.
Директорка Лім звільнилася через скандали минулого семестру.
-Дякую. -У багатьох задіяні ви.
Припускаю, цього семестру в КМІШ
ви серйозніше поставитеся до навчання.
Так, авжеж. На 100 %.
Я готова вчитися, уникати проблем і бути зразковою ученицею.
Оце так! Моя королева хаосу!
-Я така рада тебе бачити! -Я теж!
І рада повідомити тобі,
що готова серйозно взятися за навчання.
Авжеж. Так! Я про це й казав увесь час.
-Алло. -Привіт!
Ні, вже надто пізно повертати внесок.
Нам є про що поговорити…
Тато трохи нервується.
Я жив із ним під час канікул.
Ми наче у дотепній комедії про друзів.
-Удома… -Алексе!
Так, іду! Я краще піду.
Тішуся, що ти повернулася.
Дякую. Я теж.
-Ходімо готуватися. -Так!
ВІТАЄМО З ПОЧАТКОМ ВЕСНЯНОГО СЕМЕСТРУ
Забула спитати Лі про Саймона з маминого листа.
-Попереду семестр, ще встигнеш. -Ні, я не гаятиму час.
Удома всі мене розпитували.
Лара Джин, Марґо і навіть Пітер,
він практично живе в нас на канікулах.
Питали, що я дізналася про маму, як моя корейська…
І я зрозуміла, що нічого не дізналася про маму.
Узагалі.
Я ледь не вилетіла. Мій ханґиль — відстій.
Цього семестру я Кітті 2.0.
Я житиму сама. І буду сама.
Не відмовляйся від кохання, ти щойно дізналася, що ти бі.
Я не казала, що буду черницею.
Я спробую зустрічатися з дівчатами.
Але з кимось поза групою друзів.
Менше драми.
Ти справді вже забула Йурі? Вона повернула тебе в КМІШ.
Лара Джин порадила написати прощального листа Йурі.
Вона робила так із хлопцями, яких любила. Лист у мене зі собою,
щоб перечитати на випадок, якщо повернуся до старих звичок.
Можеш написати лист Флоріану.
Флоріан полегшив мені завдання:
він брехливий козел, що мало не відібрав у Деі стипендію.
Молодець, що доповів.
Але я не хотів розслідування, яке призвело
до відрахування інших учнів.
Ми обоє королеви хаосу.
Дивися. Ось хлопці.
Деі! Мін Го!
Кітті, здається, я закохався в тебе.
Трішки.
Або сильно.
Даруй, що?
Ти в мене закоханий? Відколи?
Не знаю. Це просто сталося.
Як? Я ж тебе дратую.
Дратуєш.
Але це одна з твоїх привабливих рис.
Я не зовсім…
Це жарт? Ти з мене смієшся?
Ні, це не жарт.
Звучить божевільно, але в мене ці почуття вже давно.
Я нічого не казав через Деі, але…
Ти сказала, що ви розійшлися…
Так, хвилин 30 тому.
Я знаю.
Це надто складно.
Кітті, вибач.
Не зважай.
Ні, я…
-Ти куди? -Назад у перший клас.
Так. Я забула сказати про драму з Мін Го.
Що?
Дивно, правда? Що це було?
Мабуть, вони нас не помітили.
Ще й як помітили.
Піду знайду свою кімнату. Побачимося на зборах.
-Дякую. -Упораєшся?
-Так. Па-па. -Па-па.
А що не так?
Я хотів привітатися.
Мене турбує, як я розійшовся з Кітті в аеропорту.
Ми могли бачитися востаннє.
Може, потім це обговоримо?
Ходімо в гуртожиток.
Треба налаштуватися на холод.
Я щойно з Лос-Анджелеса.
Але це для К'ю.
Потім підігріє.
Ти завжди кажеш, що підігрівання руйнує консистенцію лате.
Клас.
Я серйозно казала К'ю.
Кітті 2.0 готова до нового семестру
без драми та романтичного хаосу.
Кітті, я так за тобою скучила!
І я скучила.
Я думала про тебе всі канікули, і я дуже рада, що ти повернулася.
Я теж, і все завдяки тобі.
І тепер ми житимемо разом.
Що? Я обрала одномісну кімнату. Мабуть, сталася помилка.
Це не помилка. Це доля.
Що там за доля?
Привіт, Кітті. Я Джуліана.
Рада познайомитися з дівчиною, яка допомогла нам з Йурі бути разом.
Уявляєш? Ми всі троє сусідки.
Здійснення мрії.
Радше мій найгірший кошмар.
Бо я не забула Йурі. Навіть близько.
ЦІЛУЮ, КІТТІ
Нічого собі! Це…
Я не… Нічого собі!
Схоже, Кітті бракує слів.
Не знала, що ти житимеш у кампусі цього семестру.
Вирішила в останню мить.
Довелося тікати з дому батьків.
Нездорова атмосфера.
Вони розлучаються.
Що? Йурі, мені шкода.
Усе добре. Якщо чесно, це мало статися вже давно.
Зараз моя мама в Таїланді, у якомусь оздоровчому центрі, омолоджується.
Але поговорімо про те, як весело нам буде жити разом!
Швидше б ви познайомилися ближче.
Я не витримаю цього весь семестр.
-Я помру. -Привіт.
Привіт. Я Стелла. Стелла Чо.
Хвилинку.
Це місце в 12 разів більше за мою стару школу.
Ти, мабуть, наша четверта сусідка.
Я Джуліана, а це моя дівчина, Йурі.
І вам дозволили жити разом?
Ніхто не знає. Інакше б не дозволили.
Ходять чутки, що кімнати щовечора перевірятимуть,
тому треба бути дуже обережними.
Мій рот на замку.
А я Кітті. Можеш спати зі мною.
Чудово.
Хтось може показати мені, де адміністрація?
-Мені треба зареєструватися… -Я покажу.
Не зареєструєшся якнайшвидше — отримаєш найгірших професорів. Ходімо.
Чекайте. Поки ви не пішли,
ми плануємо барбекю на вечір, я пригощаю.
Ви за? О 19:00.
Жартуєш? Я залюбки.
От халепа. Я б хотіла, але обіцяла сестрам, що поговорю з ними
і розкажу про перший день. Тож…
Хіба у Портленді не буде 2:00 ночі?
Справді. Авжеж.
Слушно.
Тоді я за!
Ходімо вже.
-Дякую, що покажеш… -Вони за.
Мін Го, тобі посилка.
Мабуть, від мами. Вона така дбайлива.
Не зважай. Це від тата.
Мама б не забула, що моя шкіра чутлива до хімікатів.
Ці зволожувальні креми повні парабенів.
Так. Тато написав тобі записку.
Він згадує про мене, лише коли щось треба.
Мабуть, розізлив свою останню дружину,
і йому для піару потрібна історія про нашу щасливу родину.
Налітай.
Кітті забула заспокійливі шкарпетки.
Ти ж не збираєшся їх нюхати?
Замовкни. Просто…
Я радий, що вона тут, і хочу бути їй другом, але…
Я не забув Кітті.
Ти це бачив?
Я згадав Кітті, і він одразу пішов до себе.
Він ще зранку поводиться дивно.
Мабуть, це я винен.
Перед канікулами
я погрожував убити його, бо думав, що він закохався в Кітті.
Авжеж. Погрожував.
Ти ж несерйозно.
Звісно, ні.
Я перепросив, і він постійно каже, що все добре, але…
очевидно…
йому ніяково, і я почуваюся довбнем.
Боже мій. Це місце так лякає.
Сеул геть не схожий на Пеппер-Пайк в Огайо.
Але Йурі та Джуліана супермилі. Ви троє суперблизькі?
Не те, щоб супер.
Радше… Навіть не знаю, як сказати.
Годі про мене. Як ти потрапила в КМІШ?
Програма обміну від церкви.
Так добре бути сусідкою іншої кореянки-американки.
Дякую, що все показала.
Так, тобі сюди.
Зустрінемося тут. Мені треба дещо зробити, тому…
Сталася помилка.
Я обрала одномісну кімнату.
Жодної помилки.
Плата за кімнату і харчування зросла через непередбачений брак коштів.
Після скандалу зі списуванням багато батьків забрали дітей з КМІШ.
Твоя стипендія не покриває нову вартість одномісної кімнати.
А можна мені іншу кімнату? З іншими сусідками?
Йурі Ган. Вона ж твоя подруга.
Так. Так, справді, у цьому й проблема.
Я хочу зосередитися на навчанні,
а проживання з подругою буде відволікати.
Якщо так, подивлюся, що можна зробити.
Боже, дякую! Можна вас обійняти?
Аж ніяк.
Авжеж, звісно.
Поки я тут, можна ще дещо спитати?
Що ще?
Здається, у моєї мами, Ів,
був хлопець на ім'я Саймон, коли вона тут училася.
Пам'ятаєте його?
Ми з твоєю мамою не були близькі.
І…
Я не пригадую ніякого Саймона.
Мабуть, це той юнак, за яким вона поїхала в Сеул.
Якого не схвалювали її батьки.
Що-що?
Пригадую, її батьки не хотіли, щоб вона їхала в Корею.
Особливо її мама.
Ні, мама завжди була близька з батьками. Щось тут не те.
Варто подзвонити бабусі.
Тату! Збори за десять хвилин.
Я просив попередити за 15 хвилин.
Ти казав: за десять. Я думав, це…
Ні, за 15.
Це наша аудиторія.
Дивися, Йурі й Джуліана зайняли нам місця.
Або сядемо тут, поруч з іншою моєю подругою.
Це моя подруга…
Правіна. Рада знайомству.
Правіно! Така кумедна. Ми знайомі.
Типу… «я Кітті».
Це Стелла.
Привіт. Я новенька.
Привіт.
Отже, ти уникаєш тих двох дівчат.
То що сталося? Посварилися?
І хто винен?
Якщо вплутуєш мене в це, я маю знати, у що влізла.
І я допитлива.
-Я правильно казав. -Не завжди.
Але я кажу, що ти…
То це «джоа».
Та що ж таке?
Це не твій…
Мій тато?
Так.
Побачимося там.
Добре.
Так.
Тату?
Мій Мін Го.
Давно не бачилися. Обійми татка.
Що ти тут робиш? У тебе ж турне.
Закінчили раніше. Твої зведені сестри Су Чин і Б'янка
дізналися, що обидві зустрічаються з Темною зіркою з розігріву.
Тож я вирішив знайти собі нову справу.
Чув про програму, яку я фінансую, щоб врятувати школу?
Моє ім'я буде на будівлі.
Чекай.
Ти новий спонсор?
Саме так.
І це мій шанс відновити зв'язок з улюбленим сином.
Твій улюблений син — Чун Го.
Ти написав про нього пісню — «Улюблений син».
Авторська вигадка.
Гаразд, іди. Скоро почнеться шоу.
КМІШ
Учні, сідайте на свої місця, щоб ми могли почати!
ПОВЕРНЕННЯ ДО ТРАДИЦІЙ!
Дякую.
Учні, викладачі й шановна радо директорів,
вітаю з початком весняного семестру в Корейській Міжнародній Школі.
-Не секрет… -Привіт.
-Деі стресує.
Думає, Мін Го дивно поводиться,
і картає себе, бо припустив, що Мін Го закохався в тебе.
Між мною і Мін Го нічого немає. Деі це знає.
Це складно. Деі досі має до тебе почуття.
Ти щойно з ним порвала.
Він тебе так швидко не забуде.
Вибач. Я не хотів ламати твої плани на семестр без драм.
Це ще не найгірше, повір.
Вгадай, з ким я живу? З Йурі та Джуліаною.
Так.
Переходимо до пункту номер чотири.
Вечірні перевірки для всіх учнів у гуртожитку.
Ви готові, Корейська Міжнародна Школо?
Це тато Мін Го.
Він найбільший менеджер талантів у всій Азії.
Його називають Кріс Дженнер із Кореї.
Та ну. Серйозно?
Серйозно.
Ти хотіла побачень із кимось поза групою друзів.
Пане Мун, ми не про це домовлялися.
Пані та панове, час летіти на Місяць і…
Приземлятися серед зірок!
-Ви почули перші. -Ого!
«Мун Менеджмент» запускає програму сценічного мистецтва,
завдяки якій вашій школі заздритиме весь світ.
І, може, хтось із вас стане моєю наступною суперзіркою!
Гаразд, спокійно.
Заспокойтеся!
Сьогодні був неймовірний день.
Збори пройшли чудово,
та ще й Йурі пригощає нас вечерею. Просто фантастика.
АЛЕКС — МОЖЕШ ЗМІНИТИ КІМНАТУ. СКАЖИ, ЯКЩО ЩЕ АКТУАЛЬНО.
Кітті?
Так, справді.
Кітті!
Деі!
Рада тебе бачити!
Шкода, що не було нагоди поговорити.
Зроби мені послугу.
Звісно, що завгодно.
Поговори з Мін Го.
Він злиться, що його тато тут,
але мені здається, він засмучений і через мене.
Я йолоп, сказав, що він упадає за тобою.
Мені шкода, що я міг зіпсувати вашу дружбу.
Я з ним поговорю.
Дякую.
Мін Го!
Я шукала тебе, коли літак приземлився…
Я пішов.
-Не думав, що ти захочеш говорити після… -Знаю.
Але нам варто поговорити, щоб уникнути ніяковості.
-Як-от зараз. -Так.
І Деі думає, що це все через нього. А оскільки…
Оскільки він досі тебе не забув…
Мені шкода, що я тебе образила відмовою.
-Я хочу зважати на твої почуття… -Годі.
Кітті, не переймайся. Ти мала рацію.
Це було не кохання. Звісно, ні.
Це просто закоханість.
Я це пережив. Було неважко.
Дрібничка.
Гаразд.
Що? Хіба це не гарна новина?
Звісно. Авжеж, це значно полегшує мені життя. Так.
Аякже. Величезне полегшення.
-Але ти усміхнулася. -Що?
Коли я сказав те, що сказав у літаку,
ти усміхнулася.
Чому ти усміхнулася, якщо нічого не відчувала?
Ти помилився.
Це була не усмішка.
Це була гримаса,
бо я здивувалася.
Я ніколи так про тебе не думала.
Але коли подумала, ти усміхнулася.
Скривилася.
Отже, частині тебе,
хай навіть маленькій частині,
сподобалося так думати про мене.
Думай що хочеш, але мені байдуже,
бо ми не хочемо скривдити Деі, і це головне, так?
Друзі, наш столик готовий.
Усе добре?
Так. Просто кажу Кові, який я щасливий,
що не чутиму її хропіння щоночі.
А я казала Мін Го, як класно не задихатися від його одеколону.
Гаразд.
Схоже, усе вертається до норми.
Моя королева хаосу відмовилася від корони?
Маю надію, що так.
Слухай.
Що з тобою таке?
Нічого.
Ти майже не дзвонила мені на канікулах,
утекла з гуртожитку, щойно прийшла.
Ну добре, я хотіла тобі дещо сказати
і не знала як.
Перед канікулами я зрозуміла,
що я бі.
Що?
Кітті, це ж круто. Я така рада за тебе.
Чекай. Це через мене?
Ну…
Я тебе надихнула?
Так, авжеж.
Хочу, щоб ти знала: ти завжди можеш на мене розраховувати.
І я теж хочу розраховувати на тебе, Кітті.
Я не хочу перейти межу. Тут твоя дівчина.
Мені потрібна подруга.
Знаєш, тато жахливо поводився зі мною, коли я здійснила камінг-аут.
Йурі, мені шкода.
-Підтримуймо одна одну, гаразд? -Гаразд.
Привіт.
Дякую, що прийшли. Маю надію, ви чудово провели канікули.
Мої були так собі, якщо чесно.
Але мене гріла думка про те,
що хоч яка ненормальна моя сім'я,
а вона буває дуже ненормальна…
Вони не єдина моя сім'я.
Минулого семестру я створила сім'ю тут.
Отже, ця вечеря —
подяка всім вам.
Будьмо!
Я ПЕРЕДУМАЛА! Я ЗАЛИШУСЯ В ЦІЙ КІМНАТІ.
Я зможу. Я можу бути з Йурі як подруга, хай що я відчуваю.
Перший день був насичений подіями.
Як усе пройшло? Розказуй.
Коли я тут, я почуваюся ближче до мами.
Знаю, це чудово.
Але…
Сьогодні я дещо дізналася про маму.
Дещо почула.
Бабусю, ти не хотіла, щоб мама їхала в Корею?
Що ти сказала?
Мама поїхала за хлопцем проти твого бажання?
Я про Саймона.
Мушу йти. Я зараз зайнята.
-Поговоримо пізніше. -Ну…
Здається, це вперше
моя бабуся не захотіла зі мною розмовляти.
Тут точно щось відбувається, і я з'ясую що.
Так, я визначила пріоритети на цей семестр.
Я забуду Йурі
і нарешті дізнаюся, ким насправді була моя мама.
Кітті.
Привіт, Стелло. Що таке?
Я бачила, як ти говорила з Мін Го перед рестораном.
Ви з ним друзі?
Так.
Він дуже милий.
Ми розмовляли за вечерею, і я хочу запросити його на побачення.
Нічого собі. Справді?
Це ж класно.
Напиши йому. Сильний хід. Йому сподобається.
Ось його контакт.
Дякую, Кітті.
У мене таке відчуття, що ми з тобою будемо чудовими подругами.
У мене теж.
МАМА І ТАТО ЕСТЕР, МИ ХВИЛЮЄМОСЯ.
ВЕРТАЙСЯ ДОДОМУ. ТИ НЕ МУСИШ ЦЬОГО РОБИТИ.
Естер, це ти?
Востаннє кажу, мене звати Стелла.
Естер більше немає.
І я мушу це зробити.
Я отримаю те, на що заслуговую.
Дайте мені спокій.
НА ОСНОВІ ПЕРСОНАЖА ДЖЕННІ ГАН З TO ALL THE BOYS I'VE LOVED BEFORE
Переклад субтитрів: Наталя Ковалишин