CINE ESTE ERIN CARTER?
Bună dimineața!
Ascultă-mă. Nu fac gălăgie,
sunt curate și se descurcă singure.
Te înșeli.
Da. Ăsta e un argument convingător.
Nu se poate ca pisicile să fie mai bune decât cățeii.
Să luăm din fiecare, să aflăm.
Nu, asta e o discuție teoretică, Harp. Cu accent pe teorie.
Scuze, nu te aud! Nu aud nicio vorbă!
Mergem la magazin. Cobori?
Vin!
Putem lua un hamster.
Și o rotiță pentru el.
Sinceră să fiu, mai bine rămânem doar la un cățel.
Normal că spui asta.
Cine naiba ești?
GARDA FORESTIERĂ
Mamă!
- Am venit. - Erin.
Am fost împușcată.
Ce? Cum? Cine a făcut-o?
Ascultă! Trebuie s-o duci pe Harper de aici.
De ce? Ce s-a întâmplat?
E rănită grav, chem ambulanța.
- Nu! Fără ambulanță! - Ai nevoie de îngrijiri medicale!
Dacă o chemi, implici poliția.
Te rog...
Ce ai făcut, Erin?
Tată!
Eliberează masa!
Cum a fost în vacanță? Ai înotat în mare?
Puțin.
O să fie bine. Ascultă-l pe tata!
- Stai așa. Vin. - Jordi!
Harper, vreau să mergi în camera ta acum. Ai încredere în mine. Te rog. Du-te!
Du-te, Harper!
Așa.
Bun.
Unde e ea, Jordi?
- Cine a făcut asta? - Lena.
- Glonțul a ieșit. - Mama lui Harper.
Bine.
Mama lui Harper trebuia să fie aici, dar nu este. Unde e, Jordi?
Nu te mai mișca, te rog!
Trebuie să scot asta. O să doară.
Unu, doi, trei.
Am auzit că ai informații despre Erin. Așa e?
- Nu mă saluți? - De ce? Ar trebui să te cunosc?
Am stat la tine acasă.
Acum mulți ani.
Thomas Ramsey.
Pe când îi finanțai activități extracurriculare.
Lena.
Lena Campbell, dacă nu mă înșel?
Da.
Poți pleca.
Ce căutai acasă la Erin Carter?
Din același motiv pentru care cred că o supraveghezi tu.
Și care ar fi motivul?
Ea e Kate Jones.
Polițista sub acoperire care a sabotat lovitura din Harwich.
Nu, e profesoară la școala copilului meu.
Harwich?
Chiar nu știi.
Nu știu, futu-i!
Ea era șobolanul, Daniel.
Și a fost aici sub nasul tău,
educându-ți copilul, băga-mi-aș!
E uimitoare.
- Ai grijă! - Scuze.
- Nu te îngrijora din cauza ei. - Ai ucis-o?
Am împușcat-o. Am lăsat-o în munți.
Ești foarte exactă.
Mi-a luat fiica și o vreau înapoi.
- Harper e fiica ta? - Daniel, ești părinte, nu? Îți imaginezi...
Să-mi imaginez?
Dacă aș păți ceva, fiul meu ar fi asigurat.
N-aș permite să mi-l ia o străină.
Voiam să zic că...
Am văzut-o pe Erin. S-a întors acasă.
Bine.
Am informații că Erin tocmai s-a întors acasă la ea.
Așa te-ai ocupat de ea!
- Ce? E imposibil. - În cât timp ajunge echipa de ucigași?
- Patruzeci de minute. - Fă-o!
Nu, stai, nu vreau să i se întâmple ceva lui Harper!
Nu știam că-ți sunt dator!
Am aurul.
Geanta dispărută. Sunt vreo șapte cifre. O am.
- Tu ai luat-o? - Nu.
Kate... Erin a luat-o, iar eu am recuperat-o.
Mi-o dai pe Harper, îți dau aurul.
- Practic, oricum e al meu. - Așa e și fiica mea.
Suntem gata.
Te rog.
Hai, Daniel.
Omoar-o pe Erin! Fata să nu pățească nimic.
Deci mama lui Harper încă trăiește?
Da.
Nu te mai mișca.
La naiba!
Și te-a împușcat.
Și acum va veni aici.
Nu știam că mai trăiește.
Nu, dar trăiește.
Ne-ai adus pericolul acasă, Erin.
Nu așa mă cheamă.
Nu sunt Erin.
Nu așa mă cheamă.
Bine?
Știu că am adus nebunia asta în casa noastră...
Dar mai fă un ultim lucru pentru mine.
Du-o pe Harper undeva în siguranță!
Te rog.
NECUNOSCUT
BUNĂ, HARPER! ÎMI FAC GRIJI PENTRU MAMA TA.
CINE EȘTI?
CINEVA CARE VREA SĂ AJUTE.
Harper? Haide.
Trebuie să plecăm.
Cine ți-a făcut asta?
Vreau să pleci o vreme.
Nu mă mai trata ca pe un copil!
N-o fac. Sunt mama ta, trebuie să ai încredere în mine, te rog.
Nu ești mama mea.
Harper, de ce...
Nu, trebuie să stai aici, să te odihnești. Ai noroc că trăiești.
Trebuie să-mi protejez fiica, da?
Cum? Abia stai în picioare.
Cineva a încercat să te omoare și trebuie s-o duc pe Harper la loc sigur.
Apoi mă voi întoarce după tine. Până atunci, odihnește-te!
Sună-mă dacă ți-e mai rău.
Futu-i...
Lena.
Lena?
Tu ești?
Răspunde.
Intrare reușită. Ne apropiem de țintă.
Ținta merge spre sud. Intrăm în acțiune.
Recepționat. E rănită, nu va ajunge departe.
- O urmărim și o prindem. - Trebuia prinsă deja.
Și Harper?
Știu unde e. Pot să merg după ea?
I-am scris. Mi-a spus.
Sigur. Du-te!
Îmi imaginez ce viață minunată i-ai pregătit.
Mulțumesc.
Fii cu ochii pe ea!
E cineva?
Haide.
Bună! Tu ești proprietara? Ai telefon? Trebuie să-mi sun familia.
Ce...?
Nu.
- Isuse, Erin? - Penelope.
Du-te, pornește!
Ce ai pățit?
Am căzut.
Ai căzut?
La naiba!
Du-te! Pornește!
Bine. Vrei la spital?
N-am nimic!
- Salut! - Bună!
Intrați!
- Îmi pare rău că facem asta. - Prostii!
- Mersi. - Mereu o plăcere, niciodată o corvoadă.
E suc proaspăt de portocale în grădină.
Luca și Lily ajung acasă în jumătate de oră.
- Mulțumesc. - Bine?
Apreciez sincer ce faci.
A trebuit s-o scot pe Harper o vreme din casă.
Aș fi mers la Emilio...
E-n regulă.
- Nu-mi spune dacă nu vrei. - Mulțumesc, Olivia.
Dar știu foarte bine să ascult.
Uneori poate fi sănătos să te destăinuiești.
Nu cred că e nevoie.
- Dar mulțumesc. - Sigur, nicio problemă.
Erin e traficantă?
„Gheață”, metamfetamină... E același lucru?
Care e cristalul?
Nu știu. Și nu e.
E profesoară.
Da.
Desigur.
Mă duc după zahăr.
Uită-te la tine!
O s-o ajuți pe mama?
Haide, Harper!
Știi cine sunt.
Ai spus că o vei ajuta.
Eu doar...
Trebuia să te găsesc.
Îmi pare rău că a durat așa mult.
Dar, Harper...
Știi că nu te-am părăsit niciodată, nu?
N-a fost alegerea mea.
O vei ajuta pe mama sau nu?
Eu sunt mama ta.
Haide, știu că nu m-ai uitat.
Doar eu sunt.
Vino aici!
E în regulă, te asigur.
Te poți relaxa.
E în regulă.
Ce-i asta?
Nu. Tu nu poți fi aici!
Vreau să vorbesc cu fiica mea.
- Harper, vino aici. - Nu.
- Vino. - Hai aici.
Tu trebuie să fii Jordi, nu?
Înțeleg că e o situație dificilă.
Mi-ai rănit soția. Acum o sperii pe fiica mea.
Nu e fiica ta.
- Ai rănit-o pe mama? - Harper...
Nu e mama ta.
Bine.
Te-a luat de la mine! Mi-a luat totul!
Ajunge.
Plecăm acum și nu ne vei urma.
După cinci ani, îmi dai 60 de secunde?
Crezi că accept asta? Glumești?
O sperii.
Vrei să vezi cum sperii pe cineva, Olivia?
Nu contează ce vrem noi două. E vorba de Harper.
Dle Collantes.
- Vino cu noi. - Ce este? Soția mea e bine?
E mai bine dacă tu și fiica ta veniți cu noi.
Ia-i telefonul!
Lasă-mă!
- Ce naiba? Nu ăsta era planul. - Dl Lang are nevoie de ajutorul tău.
Poți fi furioasă sau isteață.
Du-te-n mă-ta!
Scuze, ce se întâmplă?
- Totul e sub control. - Ești polițist? Pot să văd legitimația?
E în mașină.
Mă faci să merg până la mașină și înapoi, dnă Thorne?
Olivia...
Nu.
- Nu e nevoie. - Intră în casă, Olivia.
- Nu vor păți nimic, nu? - Promit.
Du-te.
Dacă i se întâmplă ceva lui Harper, te omor!
Găsește-o pe Erin Carter. Folosește telefonul soțului ei.
Futu-i!
La naiba!
Jordi tot nu răspunde.
Ce s-a întâmplat?
Nu știu de unde să încep, Penelope. Toată viața mea a fost o minciună.
Asta e greu.
Da, este.
Vrei ca oamenii să te iubească așa cum ești, dar ce înseamnă asta?
Așa ceva, da.
Fii o soție bună, o mamă bună, o vecină bună!
Mai ține o poșetă și taci din gură!
Urăsc viața asta!
Am impresia că te macină ceva.
Dacă-mi lași telefonul și oprești...
Nu! Trebuie să mergem la aniversarea Maríei Tadavilas la Espectáculo.
Nu merg la nicio aniversare!
- Trebuie să-i găsesc pe Jordi și Harper. - De ce? Unde sunt?
Nu știu.
E Jordi.
- Răspunde! - Unde ești? Mi-am făcut griji.
Jordi?
Eu sunt. Harper e bine. Trebuie să ne întâlnim. Unde ești?
La cât vă vedeți aici?
Trebuie să sosească.
Ar trebui să te cureți. Merg la Bruno.
- Crezi că ar trebui s-o fac? - Ce?
Tu ai face-o.
Tu ești curajoasă. Nu-ți pasă ce cred oamenii.
Mi-e frică de prea mult timp.
Oamenii încearcă să mă omoare fiindcă am refuzat să-mi țin gura.
Da! Vor încerca să ne amuțească, dar nu le va merge.
Nu, asta n-a fost o metaforă. Doamne, ce se întâmplă cu tine?
O s-o fac.
Îi voi cere divorțul.
Mulțumesc, Erin!
Bine.
Bruno!
Cine-i asta?
Putem să vorbim afară?
Ce faci?
Hai! Haide odată!
Am spus că trebuie să vorbesc cu tine.
- Arăți ca naiba. - Da? Păi, m-ai împușcat!
Isuse!
Oprește-te odată!
Trebuie să vorbim despre Harper.
N-am venit aici să ne batem. Avem o problemă.
Daniel Lang o are pe Harper.
- Și pe soțul tău. - Ce? Cum naiba s-a întâmplat asta?
Sunt teferi?
Deocamdată.
Dar înțelegerea e că, dacă te aduc la el, pot pleca cu Harper.
Nu. N-are rost să mă înjunghii cu furculița.
- Nu rezolvă nimic. - Cum ai putut s-o lași?
Scuză-mă, tu te-ai amestecat cu el. La ce te gândeai?
- Nu știam că e periculos. - El a finanțat lovitura din Harwich.
Tommy Ramsey lucra pentru el.
- Ce? Nici vorbă. - Am făcut o învoială cu el.
Fiindcă voi face orice ca să-mi recuperez fiica.
Dacă asta înseamnă să i te dau, atunci asta voi face.
Aș fi procedat la fel dacă mi-ai fi luat fiica.
Înțeleg.
Ai luat-o pentru că ai crezut că am murit, nu?
Te-am trădat.
Așa e.
Dar i-ai oferit un cămin.
I-ai oferit...
o viață.
Una pe care știm amândouă că nu i-o puteam oferi. Nu atunci.
Am greșit.
Cum adică?
Am mințit-o.
Am bătut atâta drum! Nu contează dacă sunt Kate Jones sau Erin Carter.
Tot mă prefac că sunt cine nu sunt.
Ca toți părinții din lume. Dintotdeauna.
Te prefaci că ești responsabilă, că ai toate răspunsurile.
Nu înseamnă că totul a fost o minciună.
Ai dreptate.
- O iubesc cu adevărat. - Nu te învinovățesc.
E minunată!
E partea mea mai bună.
Acum e și partea mai bună din tine.
Isuse!
Chiar dacă mă predai, Daniel ar putea să nu-i dea înapoi.
Da, știu.
Am făcut o greșeală.
Avem același scop.
Vrem ce e mai bine pentru Harper.
Harper e în biroul ăla.
Ai încredere în mine. Fă ce spun!
O să fie bine.
De unde știi?
- Percheziționeaz-o! - E curată.
Și pe ea!
- Mâinile sus! - La naiba!
- Nu te mișca! - Bine.
E curată.
Lasă-mă puțin.
Nu!
Să te ia dracu'!
- Verific-o! - Am făcut-o.
Verifică-o iar!
Pot să-mi iau fiica acum?
Poți să mai stai puțin aici.
Daniel, te rog, lasă-i să plece.
E curată.
Când am auzit că n-ai murit, am fost aproape fericit.
Fiindcă morții nu-și pot plăti datoriile.
- Și tu-mi ești datoare. - Cred că suntem chit.
Nu, vei lucra pentru mine.
Ba nu.
Asta nu e o ofertă. Te-ai luat de mine. Tu ai provocat toate astea.
Acum sunt foarte rezonabil.
Erin!
Dă-mi-i pe Jordi și pe Harper!
Sunt un pic dezamăgit de tine.
Adu-i pe Jordi și pe Harper acum!
Ușor.
La naiba!
Daniel, nu!
Pe aici!
- A cui a fost ideea asta proastă? - A ta!
Nu mi-ai spus că are o armată!
Fir-ar! Ultimul încărcător.
Am în plus, vino aici!
- Să ajungem la Harper și Jordi. - La ce te gândești?
Se apropie.
Sunt prea mulți!
- N-o să-ți placă. - Pune-mă la încercare.
Una trage, cealaltă merge la Harper.
Trage, adică e împușcată.
- Da. - Ai dreptate. Nu-mi place.
Lena, ascultă. Spune-i lui Jordi că îmi pare rău și spune-i lui Harper că...
Zi-le că-mi pare rău.
- E fiica ta, Lena. Ai grijă de ea... - Nu, nici gând!
Zi-le tu însăți. Da?
Și ai grijă să le zici și ceva bun despre mine.
Și dacă nu-ți vine nimic, inventează naibii ceva. Bine?
Du-te!
Mișcarea!
Harper.
Îmi pare rău, Jordi.
Chiar îmi pare.
Vezi ce-a făcut soția ta?
Vezi ce dezastru a făcut?
Da.
Nu arată bine.
M-a nimerit. E iute, recunosc.
Te pot ajuta cu aia.
Nu.
Sângerezi mult, dle Lang.
Mulțumesc, domnișoară, că-mi spui ceea ce știu deja.
Dă-i drumul lui Harper. Apoi o să mă-ngrijesc de tine.
O să vină cineva într-o clipă să mă ajute.
Dar tu...
nici nu știi ce soață ai.
Cred că știu destul de bine.
Acum o să-mi duc fiica de aici.
Nu. Nu te pot lăsa.
Asta e doar o mică asigurare,
în caz că cineva e destul de nechibzuit să vină după mine.
- Harper... - Nu.
Ascultă-ți fiica!
Stai! La pământ! Sus!
Totul bine?
- Plecăm. - Nu...
- N-am terminat. - Ba nu.
Plecăm.
Jordi.
Încetișor.
Știi...
Harwich trebuia să fie ultima mea lovitură.
Când a mers prost, m-a încercat un sentiment de nedreptate.
Am simțit că mi-a fost furat viitorul.
Și au mai fost 11-12 ultime lovituri de-a lungul anilor.
- Trebuia să renunți. - Nu.
Trebuie să văd ce ești, de fapt.
Nu ești nici profesoară, nici mamă, nici polițistă. Ești așa.
Sunt aici pentru familia mea.
Sper că familia ta te va vedea drept ceea ce ești cu adevărat.
Așa cum te văd eu, Erin Carter.
În clipa asta, te văd.
Și n-am terminat.
Du-te!
Îmi pare rău.
Te iubesc mult, regret că ai văzut asta!
E în regulă, tu ești mama mea și vei fi mereu mama mea.
Știu. Nu acum.
Trebuie să plecăm.
Ce s-a întâmplat?
Uite aici.
Mersi.
Am terminat scrisoarea către mama.
Ești mulțumită?
- Tu ai terminat-o? - Da.
MAMA
Le ducem la ocean și rostim câteva cuvinte...
Și le dăm drumul.
Da.
Nu-ți uita ochelarii!
- Cred că i-am lăsat în restaurant. - Nu-i nimic, îi aduc eu.
Mulțumesc.
Și? Cum te simți?
- Bine. - Da?
Pe bune.
- Ce e asta? - O margarita.
- Pot puțin? - Sigur că nu.
E dezgustătoare.
Mă simt groaznic acum.
Frumoasă familie.
Mulțumesc.
Ești greu de găsit.
Se pare că nu destul de greu.
Müller, Lang, Campbell.
O pistă pe cinste.
- Încerci să mă arestezi? - Dacă încerc?
- Interesantă exprimare. - Nu e interesantă. E intenționată.
N-aș vrea să-ți stric vacanța.
Știi ce se zice despre vacanțe.
Se termină.
Și te întorci la muncă.
Am deja o slujbă.
Ești neastâmpărată, Erin.
Dar asta mi-e mereu de folos.
Mersi, mamă.
Haide.
Hei, tu!
Totul bine?
Mă gândeam că Harper are dreptate.
Ar trebui să luăm un câine.
- Sau o pisică. - Le preferi?
Trebuia să știu.
Acum știi totul despre mine.
- Gata cu secretele. - Cred c-am știut mereu cine ești.
Ești cineva care ar risca totul pentru familia sa.
Restul sunt doar...
detalii.
Eu v-am pus în pericol.
Nu spun că ești perfectă.
Și cum să-ți spun?
Erin? Kate?
Erin.
Sunt Erin Carter.
Subtitrarea: Linda Pricăjan