‫- מי את, ארין קרטר? -‬
‫בוקר טוב.‬
‫- הארפר, ג'ורדי, ארין, סבתא, אוליביה -‬
‫לא, תקשיבי לי, הם שקטים,‬
‫הם נקיים והם דואגים לעצמם.‬
‫לא, אתה טועה.‬
‫כן. זה טיעון משכנע מאוד.‬
‫תראה, אין סיכוי שחתולים טובים יותר מכלבים.‬
‫נצטרך לאמץ אחד מכל סוג כדי לגלות.‬
‫לא, זה דיון תאורטי, הארפ.‬
‫דגש על התאוריה.‬
‫מצטערת, אני לא שומעת אותך!‬ ‫אני לא יכולה לשמוע אפילו מילה!‬
‫היי! אנחנו צריכים ללכת לסופרמרקט,‬ ‫את יכולה לרדת?‬
‫אני באה!‬
‫נוכל להביא לך אוגר.‬
‫וגלגל קטן בשבילו.‬
‫כן. אני חושבת שאנחנו צריכים‬ ‫ללכת על כלב אם אני כנה לגמרי.‬
‫כמובן שתגידי את זה.‬
‫מי אתה, לעזאזל?‬
‫- שומרי יערות -‬
‫אימא!‬
‫אני בבית.‬ ‫-ארין.‬
‫ירו בי.‬
‫מה? איך? מי עשה את זה?‬
‫ג'ורדי, תקשיב.‬ ‫אתה צריך להוציא מכאן את הארפר.‬
‫למה? מה קרה?‬ ‫-אימא שלך פצועה קשה, אני מזעיק אמבולנס.‬
‫לא! בלי אמבולנס!‬ ‫-את צריכה טיפול רפואי עכשיו!‬
‫אם תזמין אמבולנס תגיע גם משטרה.‬
‫בבקשה...‬
‫ארין, מה עשית?‬
‫אבא!‬ ‫-תזיזי את הדברים שעל השולחן.‬
‫היי, איך הייתה החופשה שלך?‬ ‫יצא לך לשחות בים?‬
‫קצת.‬
‫יהיה בסדר. תקשיבי לאבא.‬
‫רגע. אני בא.‬ ‫-ג'ורדי!‬
‫הארפר, אני צריך שתלכי לחדר שלך.‬ ‫תבטחי בי. בבקשה, לכי.‬
‫הארפר, לכי!‬
‫בסדר.‬
‫ג'ורדי, איפה היא?‬
‫מי עשה את זה?‬ ‫-לינה.‬
‫הקליע נכנס ויצא.‬ ‫-אימא של הארפר.‬
‫בסדר.‬
‫אימא של הארפר, היא הייתה אמורה להיות כאן,‬ ‫אבל היא לא כאן. איפה היא, ג'ורדי?‬
‫תפסיקי לזוז. תפסיקי לזוז, בבקשה.‬
‫אני צריך להסיר את זה, זה יכאב.‬
‫אחת, שתיים, שלוש.‬
‫אני מבין שיש לך מידע‬ ‫על ארין קרטר בשבילי. זה נכון?‬
‫לא תגיד שלום?‬
‫למה? אני אמור להכיר אותך?‬
‫ביקרתי בבית שלך.‬
‫לפני שנים.‬
‫תומאס רמזי.‬
‫בתקופה שמימנת את "תוכניות ההעשרה" שלו.‬
‫לינה.‬
‫לינה קמפבל, זה נכון?‬
‫כן.‬
‫אתה יכול ללכת.‬
‫למה היית בבית של ארין קרטר?‬
‫אני מניחה שמאותה סיבה‬ ‫שיש לך אנשים שמשקיפים עליו.‬
‫ומה תהיה הסיבה?‬
‫טוב, היא קייט ג'ונס.‬
‫השוטרת הסמויה שדפקה את המבצע בהאריץ'.‬
‫לא, היא מורה בבית הספר של הילד שלי.‬
‫האריץ'?‬
‫ואו. אתה לא יודע.‬
‫אני לא יודע.‬
‫היא הייתה החפרפרת, דניאל.‬
‫והיא הייתה פה מתחת לאף שלך,‬
‫לימדה את הילד שלך. לכל הרוחות.‬
‫ואו.‬
‫היא מדהימה.‬
‫אל תגזימי.‬ ‫-סליחה.‬
‫זה בסדר. אתה לא צריך לדאוג לגביה.‬
‫הרגת אותה?‬
‫יריתי בה. השארתי אותה בהרים.‬
‫את יורדת ממש לפרטים.‬
‫היא לקחה את בתי ואני רוצה אותה בחזרה.‬ ‫-הארפר היא הבת שלך?‬
‫תראה, דניאל, אתה הורה, נכון?‬ ‫כלומר, אתה יכול לדמיין...‬
‫"לדמיין"?‬
‫אם משהו היה קורה לי,‬ ‫היו דואגים לבן שלי כמו שצריך,‬
‫ובהחלט לא הייתי נותן‬ ‫למישהי זרה לברוח איתו.‬
‫התכוונתי ש...‬
‫ראינו את ארין חוזרת הביתה.‬
‫בסדר.‬
‫קיבלתי מידע שארין בדיוק חזרה לביתה.‬
‫אז ממש "טיפלת" בה.‬
‫מה? זה בלתי אפשרי.‬ ‫-תוך כמה זמן תוכל לשלוח יחידת חיסול?‬
‫שלושים, מקסימום 40 דקות.‬ ‫-תעשה זאת.‬
‫לא, רגע, בבקשה,‬ ‫אני לא רוצה שיקרה משהו להארפר.‬
‫אני לא זוכר שאני חייב לך טובות.‬
‫יש לי את הזהב.‬
‫התיק שנעלם, בשווי של שבע ספרות, הוא אצלי.‬
‫לקחת אותו?‬ ‫-לא.‬
‫קייט, ארין, לקחה אותו‬ ‫ואני לקחתי אותו בחזרה.‬
‫תן לי את הארפר, אני אתן לך את הזהב.‬
‫טכנית, הוא שלי בכל מקרה.‬ ‫-ככה גם אני מרגישה לגבי הבת שלי.‬
‫אנחנו מוכנים.‬
‫בבקשה.‬
‫דניאל, בחייך.‬
‫תהרוג את ארין קרטר.‬ ‫תוודא שהילדה לא תהיה נזק משני.‬
‫אז אימא של הארפר עדיין בחיים?‬
‫כן.‬
‫תפסיקי לזוז.‬
‫לעזאזל.‬
‫והיא ירתה בך.‬
‫ועכשיו היא תבוא לכאן.‬
‫לא ידעתי שהיא עדיין בחיים.‬
‫לא, אבל היא כן.‬
‫הבאת את זה לבית שלנו, ארין.‬
‫זה לא השם שלי.‬
‫אני לא ארין.‬
‫זה לא השם שלי.‬
‫בסדר?‬
‫אני יודעת שהכנסתי‬ ‫את כל החרא הזה לבית שלנו...‬
‫רק תעשה את דבר אחד אחרון בשבילי.‬
‫בבקשה תיקח את הארפר למקום בטוח.‬
‫בבקשה.‬
‫- לא ידוע -‬
‫- שלום הארפר, אימא שלך מדאיגה אותי -‬
‫- מי זאת? -‬
‫- אני רק מישהי שרוצה לעזור -‬
‫הארפר?‬
‫בואי.‬
‫אנחנו חייבים ללכת.‬
‫מי עשה לך את זה?‬
‫אני רק צריכה שתעזבי לזמן מה.‬
‫תפסיקי להתייחס אליי כמו אל ילדה.‬
‫אני לא. אני אימא שלך,‬ ‫אני צריכה שתבטחי בי בקשר לזה, בבקשה.‬
‫את לא אימא שלי.‬
‫הארפר, למה את...‬
‫לא, את צריכה להישאר כאן.‬ ‫את צריכה לנוח. יש לך מזל שאת בחיים.‬
‫אני צריכה להגן על הבת שלי, ג'ורדי, בסדר?‬
‫איך?‬
‫את בקושי עומדת.‬
‫מישהי ניסתה להרוג אותך,‬ ‫ואני צריך לקחת את הארפר למקום בטוח.‬
‫ואז אחזור בשבילך. עד אז, תנוחי.‬
‫תתקשרי אם המצב יחמיר.‬
‫לעזאזל...‬
‫לינה.‬
‫לינה?‬
‫זו את?‬
‫תאודור, עבור...‬
‫...תענה.‬
‫כניסה מוצלחת. עכשיו סוגרים על המטרה.‬
‫עיניים על המטרה, נעה דרומה, חותרים למגע.‬
‫התקבל. היא פצועה, היא לא תגיע רחוק.‬ ‫אנחנו עוקבים. אנחנו נתפוס אותה.‬
‫כבר היינו אומרים לתפוס אותה.‬ ‫-מה עם הארפר?‬
‫אני יודעת איפה היא. אני יכולה להביא אותה?‬
‫שלחתי לה הודעה. היא אמרה לי.‬
‫בטח. תלכי.‬
‫אני יכול לדמיין איזה‬ ‫חיים נפלאים תכננת בשבילה.‬
‫תודה.‬
‫תשגיח עליה, ליתר ביטחון.‬
‫שלום?‬
‫בסדר, קדימה.‬
‫היי. את הבעלים? יש לך טלפון?‬ ‫אני צריכה להתקשר למשפחה שלי.‬
‫מה...?‬
‫לא.‬
‫אלוהים, ארין?‬ ‫-פנלופי.‬
‫קדימה, סעי.‬
‫מה קרה לך?‬
‫נפלתי.‬
‫נפלת?‬
‫או, לעזאזל.‬
‫קדימה. פשוט סעי!‬
‫בסדר, את צריכה ללכת לבית החולים?‬ ‫-אני בסדר!‬
‫שלום!‬ ‫-היי.‬
‫תיכנסו.‬
‫אני מצטער שאנחנו עושים את זה.‬ ‫-שטויות!‬
‫תודה.‬
‫תמיד תענוג, אף פעם לא מטלה.‬
‫יש מיץ תפוזים סחוט טרי בגינה,‬
‫ולוקה ולילי יחזרו בעוד חצי שעה!‬
‫תודה.‬ ‫-בסדר?‬
‫אני באמת מעריך את זה.‬
‫פשוט הייתי צריך להוציא‬ ‫את הארפר מהבית לזמן מה.‬
‫בדרך כלל הייתי הולך לאמיליו, אז...‬ ‫-זה בסדר.‬
‫אתה לא צריך לספר לי אם אתה לא רוצה.‬ ‫-תודה, אוליביה.‬
‫אבל אני יודעת להקשיב טוב מאוד.‬
‫לפעמים זה בריא לשחרר הכול.‬
‫לא, אני חושב שאני בסדר.‬
‫אבל תודה.‬ ‫-כמובן, אין בעיה.‬
‫האם ארין סוחרת סמים?‬
‫כמו קריסטל, מת'... זה אותו הדבר?‬
‫איזה מהם הוא הקריסטל.‬
‫אני לא יודע. היא לא.‬
‫היא מורה.‬
‫כן.‬
‫כן, כמובן.‬
‫רק אביא את הסוכר.‬
‫ואו.‬
‫תראי אותך.‬
‫את מתכוונת לעזור לאימא שלי?‬
‫בחייך, הארפר.‬
‫את יודעת מי אני.‬
‫אמרת שתעזרי לה.‬
‫אני פשוט...‬
‫הייתי צריכה למצוא אותך.‬
‫אני מצטערת שזה לקח כל כך הרבה זמן.‬
‫אבל הארפר את...‬
‫את יודעת שמעולם לא עזבתי אותך, נכון?‬
‫זו לא הייתה הבחירה שלי.‬
‫את מתכוונת לעזור לאימא שלי או לא?‬
‫אני אימא שלך.‬
‫בחייך, אני יודעת שלא שכחת אותי, לא באמת.‬
‫זאת רק אני.‬
‫קדימה, בואי הנה.‬
‫זה בסדר, אני מבטיחה.‬
‫את יכולה להירגע.‬
‫זה בסדר.‬
‫מה זה?‬
‫לא. לא, את לא יכולה להיות כאן.‬
‫אני רק רוצה לדבר עם הבת שלי.‬
‫הארפר, בואי הנה.‬ ‫-לא.‬
‫בואי.‬ ‫-בואי הנה.‬
‫אתה בטח ג'ורדי, נכון?‬
‫אני מבינה שזה מצב קשה.‬
‫פגעת באשתי ועכשיו את מפחידה את הבת שלי.‬
‫היא לא הבת שלך.‬
‫פגעת באימא שלי?‬
‫הארפר...‬
‫היא לא אימא שלך.‬
‫בסדר.‬
‫היא לקחה אותך ממני! היא לקחה ממני הכול!‬
‫מספיק עם זה.‬
‫אנחנו עוזבים עכשיו ואת לא תעקבי אחרינו.‬
‫אחרי חמש שנים אתה נותן לי 60 שניות?‬ ‫אתה חושב שאסכים לזה, אתה צוחק עליי?‬
‫את מפחידה אותה.‬
‫את רוצה לראות אותי מפחידה מישהו, אוליביה?‬
‫מה שאת רוצה, מה שאני רוצה,‬ ‫זה לא משנה, מה שחשוב זאת הארפר.‬
‫מר קויינטס.‬
‫אנחנו צריכים שתבוא איתנו.‬ ‫-מה קרה? אשתי בסדר?‬
‫אני חושב שעדיף שאתה והבת שלך תבואו איתנו.‬
‫קחו את הטלפון שלו.‬
‫תעזבו אותי!‬
‫היי, מה לעזאזל? זו לא הייתה התוכנית.‬
‫מר לאנג זקוק לעזרתך.‬
‫עכשיו, את יכולה לכעוס או להיות חכמה.‬
‫לך תזדיין.‬
‫סליחה, מה קורה פה?‬
‫זה תחת שליטה. תודה.‬ ‫-אתה מהמשטרה?‬
‫אפשר לראות תעודה מזהה, בבקשה?‬
‫זה במכונית.‬
‫את תאלצי אותי ללכת‬ ‫אל המכונית שלי ובחזרה, גברת ת'ורן?‬
‫אוליביה...‬
‫לא, אני לא.‬
‫זה לא יהיה הכרחי.‬ ‫-תיכנסי לבית, אוליביה.‬
‫הם יהיו בסדר?‬
‫אני מבטיח לך.‬ ‫-פשוט תלכי.‬
‫אם משהו יקרה להארפר, אני אהרוג אותך.‬
‫תמצאי את ארין קרטר. תשתמשי בטלפון של בעלה.‬
‫לעזאזל!‬
‫לעזאזל.‬
‫ג'ורדי עדיין לא עונה.‬
‫מה קרה?‬
‫אני לא יודעת איפה להתחיל, פנלופי.‬
‫כל חיי, הם שקר מזוין.‬
‫זה קשה.‬
‫כן, נכון.‬
‫את רוצה שאנשים יאהבו‬ ‫את האני האמיתי שלך, אבל מה זה בכלל אומר?‬
‫משהו כזה, כן.‬
‫תהיי רעיה טובה, אימא טובה, שכנה טובה.‬
‫קחי עוד תיק יד ותסתמי את הפה!‬
‫אני שונאת את החיים המזוינים האלה!‬
‫טוב, אני מרגישה שעובר עלייך משהו.‬
‫אז אם רק אוכל לשאול‬ ‫את הטלפון שלך ותורידי אותי...‬
‫הו, לא. אנחנו צריכות ללכת למסיבת‬ ‫יום ההולדת של מריה טדאווילס באספקטקולו.‬
‫פנלופי, אני לא הולכת למסיבת יום הולדת.‬
‫אני צריכה למצוא את ג'ורדי והארפר.‬ ‫-למה? לאן הם הלכו?‬
‫אני לא יודעת.‬
‫זה ג'ורדי.‬
‫תעני.‬
‫היי, איפה אתה? דאגתי.‬
‫ג'ורדי?‬
‫זה אני. הארפר בסדר.‬ ‫אנחנו צריכות להיפגש. איפה את?‬
‫מתי החברה שלך תפגוש אותך?‬
‫היא תגיע בכל רגע.‬
‫את צריכה לנקות את עצמך.‬ ‫אני הולכת למצוא את ברונו.‬
‫את חושבת שאני צריכה לעשות את זה?‬ ‫-לעשות מה?‬
‫את היית עושה.‬
‫את אמיצה.‬
‫לא אכפת לך מה אנשים חושבים.‬
‫אני חיה בפחד כל כך הרבה זמן.‬
‫פנלופי, אנשים מנסים להרוג אותי‬ ‫כי לא הייתי מוכנה לשבת ולשתוק.‬
‫בדיוק. הם ינסו להשתיק אותנו,‬ ‫אבל זה לעולם לא יעבוד.‬
‫לא, זו לא הייתה מטפורה.‬
‫אלוהים, מה קורה איתך?‬
‫אני הולכת לעשות את זה.‬
‫אני הולכת לבקש ממנו להתגרש.‬
‫תודה, ארין.‬
‫בסדר.‬
‫ברונו!‬
‫מי זאת?‬
‫אפשר לצאת, אני צריכה לדבר איתך.‬
‫מה את עושה?‬
‫קדימה. פשוט קדימה.‬
‫אמרתי, שאני צריכה לדבר איתך.‬
‫את נראית גמורה.‬
‫כן? טוב, ירית בי!‬
‫אלוהים!‬
‫את מוכנה להפסיק!‬
‫אני צריכה לדבר איתך על הארפר.‬
‫לא באתי לכאן כדי להילחם בך. יש לנו בעיה.‬
‫דניאל לאנג מחזיק בהארפר...‬
‫ובבעלך.‬
‫מה? איך לעזאזל זה קרה?‬
‫הם בסדר?‬
‫בינתיים.‬
‫אבל העסקה היא שאני אביא‬ ‫אותך אליו ואוכל ללכת עם הארפר.‬
‫אל תעשי את זה.‬ ‫אין היגיון לדקור אותי במזלג.‬
‫זה לא יפתור כלום.‬ ‫-איך עזבת אותה עם דניאל?‬
‫סליחה, את זאת שהסתבכת איתו. על מה חשבת?‬
‫לא ידעתי שהוא מסוכן.‬
‫הוא מימן את המבצע בהאריץ'.‬
‫תומאס רמזי עבד בשבילו.‬
‫מה? אין סיכוי.‬ ‫-תראי, עשיתי עסקה עם האיש הזה.‬
‫כי אעשה הכול כדי להחזיר לי את הבת שלי.‬
‫ואם זה אומר לתת לו אותך, אז זה מה שאעשה.‬
‫הייתי עושה את אותו הדבר‬ ‫אם היית לוקחת את הבת שלי.‬
‫תראי, אני מבינה.‬
‫לקחת אותה כי חשבת שאני מתה, נכון?‬
‫בגדתי בך.‬
‫כן, בגדת.‬
‫אבל נתת לה בית.‬
‫נתת לה... חיים.‬
‫חיים ששתינו יודעות‬ ‫שלא הייתי מסוגלת לתת לה. לא אז.‬
‫פישלתי.‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫שיקרתי לה.‬
‫הגענו עד לכאן. לא משנה‬ ‫אם אני קייט ג'ונס או ארין קרטר,‬
‫אני עדיין מעמידה פנים שאני מישהי שאני לא.‬
‫כמו כל הורה בעולם. אי פעם.‬
‫מעמיד פנים שהוא אחראי.‬ ‫מעמיד פנים שיש לו את כל התשובות.‬
‫זה לא אומר שהכול היה שקר, קייט.‬
‫את צודקת.‬
‫כלומר, אני אוהבת אותה.‬
‫אני לא מאשימה אותך.‬
‫היא מדהימה.‬
‫היא כל החלקים הכי טובים שלי.‬
‫עכשיו היא חלק מהחלקים הכי טובים שלך.‬
‫אלוהים.‬
‫אפילו אם תמסרי אותי,‬
‫דניאל אולי לא יחזיר אותם.‬
‫כן, אני יודעת.‬
‫עשיתי טעות.‬
‫אנחנו רוצות את אותו הדבר.‬
‫אנחנו רוצות את הטוב ביותר להארפר.‬
‫הארפר נמצאת במשרד ששם.‬
‫תבטחי בי. תזרמי איתי.‬
‫יהיה בסדר.‬
‫איך אתה יודע?‬
‫תערוך עליה חיפוש.‬ ‫-היא נקייה.‬
‫בהחלט תערוך עליה חיפוש.‬
‫ידיים למעלה.‬ ‫-לעזאזל.‬
‫אל תזוזי.‬ ‫-בסדר.‬
‫היא נקייה.‬
‫תן לי שנייה.‬
‫לא.‬
‫לכי תזדייני.‬
‫תבדוק אותה.‬ ‫-כבר עשינו את זה.‬
‫תבדוק אותה שוב.‬
‫אוכל לקחת את הבת שלי עכשיו?‬
‫לא, את יכולה לחכות קצת כאן.‬
‫דניאל, בבקשה, תן להם ללכת.‬
‫היא נקייה.‬
‫כששמעתי שאת לא מתה, כמעט שמחתי.‬
‫כי אנשים מתים לא יכולים לשלם את חובותיהם.‬
‫ואת חייבת לי.‬ ‫-אני חושבת שהשתווינו.‬
‫לא, את תעבדי בשבילי.‬
‫לא, אני לא.‬
‫זו לא הצעה. רדפת אחריי, ארין. גרמת לכל זה.‬
‫זה אני שמתנהג עכשיו מאוד בהיגיון.‬
‫ארין.‬
‫תן לי את ג'ורדי והארפר.‬
‫אני קצת מאוכזב ממך.‬
‫תוציא את ג'ורדי והארפר, עכשיו!‬
‫לאט לאט.‬
‫לעזאזל עם זה.‬
‫דניאל, לא!‬
‫מכאן!‬
‫של מי היה הרעיון המטופש הזה?‬
‫שלך!‬
‫לא אמרת לי שיש לו צבא מזוין!‬
‫לעזאזל. כדור אחרון.‬
‫יש לי עוד, בואי הנה!‬
‫אנחנו צריכות להגיע להארפר וג'ורדי.‬ ‫-על מה את חושבת?‬
‫הם מתקרבים.‬
‫הם רבים מדי.‬
‫את לא תאהבי את זה.‬ ‫-תנסי אותי.‬
‫אחת מאיתנו תמשוך את האש,‬ ‫השנייה תלך להארפר.‬
‫למשוך את האש,‬ ‫כלומר שהם הולכים לירות באחת מאיתנו.‬
‫כן.‬
‫את צודקת. אני לא אוהבת את זה.‬
‫לינה, תקשיבי. רק תגידי לג'ורדי‬ ‫שאני מצטערת ותגידי להארפר ש...‬
‫תגידי להם שאני מצטערת.‬
‫היא הבת שלך, לינה. תשמרי עליה...‬
‫לא, אין מצב.‬
‫תגידי להם בעצמך. בסדר?‬
‫ותדאגי לספר להם משהו טוב עליי. בסדר?‬
‫אם את לא יכולה לחשוב על שום דבר,‬ ‫אז תמציאי משהו. טוב?‬
‫לכי.‬
‫זוזו!‬
‫הארפר.‬
‫אני מצטער, ג'ורדי.‬
‫באמת.‬
‫אתה רואה מה אשתך עשתה?‬
‫רואה את הבלגן שהיא גרמה?‬
‫כן.‬
‫זה לא נראה טוב.‬
‫חטפתי כדור. היא מהירה, אומר זאת לזכותה.‬
‫אני יכול לעזור לך עם זה.‬
‫לא.‬
‫אתה מדמם הרבה, מר לאנג.‬
‫תודה רבה גברת שאומרת את הברור מאליו.‬
‫תן להארפר ללכת, ואז אוודא שאתה בסדר.‬
‫מישהו יגיע בעוד דקה לחבוש אותי.‬
‫אבל אתה...‬
‫אתה אפילו לא יודע למי אתה נשוי.‬ ‫-יש לי מושג די טוב.‬
‫עכשיו, אני אקח את הבת שלי מכאן.‬ ‫-לא. אני לא יכול לתת לך לעשות את זה.‬
‫זה רק ביטוח,‬
‫למקרה שמישהו יהיה‬ ‫טיפש מספיק לנסות לפגוע בי.‬
‫הארפר...‬ ‫-לא.‬
‫תקשיב לבת שלך.‬
‫תעצרי! על הרצפה! למעלה!‬
‫את בסדר?‬
‫אנחנו עוזבים.‬
‫לא...‬
‫לא סיימנו.‬ ‫-לא.‬
‫אנחנו עוזבים.‬
‫ג'ורדי.‬
‫נחמד ועדין.‬
‫את יודעת...‬
‫האריץ' היה אמור להיות המבצע האחרון שלי.‬
‫אז כשזה השתבש, הייתה תחושה של חוסר צדק.‬
‫הרגשתי שהעתיד שלי נקרע ממני.‬
‫מצד שני, היו 11 או 12‬ ‫מבצעים אחרונים במהלך השנים, אז...‬
‫היית צריך להפסיק.‬ ‫-לא.‬
‫הייתי צריך לראות אותך בעבור מי שאת.‬
‫את לא מורה או אימא או משטרה, את זה.‬
‫אני כאן...‬
‫בשביל המשפחה שלי.‬
‫אני מקווה שהמשפחה שלך‬ ‫תראה אותך בעבור מי שאת באמת.‬
‫כפי שאני רואה אותך, ארין קרטר.‬
‫כרגע, אני רואה אותך.‬
‫ולא סיימתי.‬
‫הו, לכי...‬
‫אני כל כך מצטערת.‬
‫אני אוהבת אותך כל כך,‬ ‫מצטערת שהיית צריכה לראות את זה.‬
‫זה בסדר, את אימא שלי, ותמיד תהיי אימא שלי.‬
‫אני יודע. לא עכשיו.‬
‫אנחנו צריכים... אנחנו צריכים ללכת.‬
‫מה קרה?‬
‫בבקשה.‬
‫תודה.‬
‫בסדר, סיימתי את המכתב לאימא שלי.‬
‫את מרוצה ממנו?‬
‫סיימת את שלך?‬ ‫-כן.‬
‫- אימא -‬
‫אז ניקח אותם לאוקיינוס ונגיד כמה מילים...‬
‫ואז נשחרר אותם.‬
‫כן.‬
‫אל תשכחי את משקפי השחייה שלך.‬
‫אני חושבת שהשארתי אותם במסעדה.‬
‫זה בסדר, אני אביא אותם.‬
‫תודה.‬
‫ו...?‬
‫איך את מרגישה?‬
‫בסדר.‬ ‫-כן?‬
‫באמת.‬
‫מה זה?‬ ‫-זו מרגריטה.‬
‫אפשר לטעום?‬ ‫-ממש לא.‬
‫זה מגעיל.‬
‫אני ממש סובל עכשיו.‬
‫משפחה נחמדה.‬
‫תודה.‬
‫קשה למצוא אותך.‬
‫מסתבר שלא מספיק קשה.‬
‫מולר, לאנג, קמפבל.‬
‫אלה היו הרבה סימני דרך.‬
‫אתה מנסה לעצור אותי?‬
‫מנסה?‬
‫זו בחירת מילים מעניינת.‬
‫היא לא מעניינת, היא מכוונת.‬
‫לא הייתי רוצה להרוס לך את החופשה.‬
‫אבל את יודעת מה אומרים על חופשות.‬
‫הן מסתיימות.‬
‫ואז זה הזמן לחזור לעבודה.‬
‫כבר יש לי עבודה.‬
‫את טיפוס בעייתי, ארין.‬
‫אבל תמיד מצאתי שימוש לטיפוסים בעייתיים.‬
‫תודה, אימא.‬
‫בואי.‬
‫היי, את.‬
‫אתה בסדר?‬
‫חשבתי שאולי הארפר צודקת.‬
‫אולי כדאי שניקח כלב.‬
‫או חתול.‬ ‫-את טיפוס של חתולים?‬
‫הייתי צריך לנחש.‬
‫עכשיו אתה יודע עליי הכול.‬
‫אין יותר סודות.‬
‫אני חושב שתמיד ידעתי מי את.‬
‫את מישהי שתסכן הכול בשביל המשפחה שלה.‬
‫השאר הם רק...‬
‫פרטים.‬
‫אני זאת שסיכנה אתכם.‬
‫אני לא אומר שאת מושלמת.‬
‫אז איך אני קורא לך?‬
‫ארין? קייט?‬
‫ארין.‬
‫אני ארין קרטר.‬
‫תרגום כתוביות: ליפא אביחי בוב‬