No, escolta'm, no fan soroll,
són nets i es cuiden ells mateixos.
No, t'equivoques.
Ja. Quin argument tan persuasiu.
És impossible, els gats no són millors que els gossos.
N'agafem un de cada i els comparem.
No, és una discussió teòrica, Harp.
Èmfasi en la teoria.
Ho sento, no et sento!
No sento res de res!
Ei! Hem d'anar al supermercat, baixes?
Ja vinc!
Què et semblaria un hàmster?
I una rodeta.
Ja. Sincerament, crec que un gos ens aniria millor.
Esclar que ho creus.
Qui collons sou?
Mama!
- Soc a casa. - Erin.
M'han disparat.
Què? Com? Qui ho ha fet?
Escolta. Has de treure la Harper d'aquí.
- Per què? Què ha passat? - Està malferida, truco a una ambulància.
- No, res d'ambulàncies! - Necessites anar a l'hospital!
Si truques, també vindrà la policia.
Sisplau...
Erin, què has fet?
Papa!
Treu les coses de la taula.
Ei, què tal l'escapada? T'has pogut banyar en el mar?
Una mica.
Tot anirà bé. Fes cas del pare.
- Espera. Ja vinc. - Jordi!
Harper, ves a la teva habitació. Confia en mi. Sisplau, ves-hi.
Harper, ves-hi!
D'acord.
Jordi, on és ella?
- Qui t'ha fet això? - La Lena.
- La bala ha sortit. - La seva mare.
Entesos.
La mare de la Harper. Havia de ser aquí, però no hi és. On és, Jordi?
No et moguis. Sisplau, queda't quieta.
T'he de treure això. Et farà mal.
U, dos, tres.
M'han dit que tens informació sobre l'Erin. És cert?
No saludes?
Per què? Que potser et conec?
Vaig ser a casa teva.
Fa anys.
Thomas Ramsey.
En aquella època finançaves les seves activitats extraescolars.
Lena.
Diria que Lena Campbell, oi?
Sí.
Per què eres a casa de l'Erin Carter?
Suposo que per la mateixa raó que tu la tens vigilada.
I quina raó seria?
És la Kate Jones.
La policia encoberta que va dinamitar el cop de Harwich.
No, és professora a l'escola del meu fill.
Harwich?
- Vaja, no ho saps. - No en tinc ni puta idea.
La traïdora era ella, Daniel.
I l'has tingut davant dels nassos,
fent classe al teu fill.
Hòstia puta.
Caram.
És molt bona.
- No et passis. - Ho sento.
No cal que et preocupis per ella.
L'has matat?
Li he disparat i l'he deixat a les muntanyes.
T'estàs passant amb els detalls.
Em va robar la filla i la vull recuperar.
La Harper és teva?
Escolta, Daniel, tu ets pare, oi? Et deus poder imaginar...
Imaginar?
Si em passés alguna cosa, cuidarien el meu fill.
Mai deixaria que un desconegut me'l robés.
Volia dir que...
M'han confirmat que l'Erin ha tornat a casa.
D'acord.
M'acaben de dir que l'Erin ha tornat a casa seva.
Ja veig que te n'has ocupat bé.
- Què? És impossible. - Quant trigaríem a reunir els sicaris?
- 30, 40 minuts com a màxim. - Fes-ho.
No, espera, sisplau. No vull que li passi res a la Harper.
Diria que no et dec cap favor.
Tinc l'or.
Tinc aquella bossa. Són set xifres. La tinc.
- La vas agafar tu? - No.
La Kate, l'Erin la va agafar i l'he recuperat.
Si em dones la Harper, jo et dono l'or.
- Tècnicament és meu. - Exactament com la meva filla.
Estem preparats.
Sisplau.
Au va, Daniel.
Mateu l'Erin, i que a la nena no li passi res.
La mare de la Harper és viva?
Sí.
No et moguis.
Merda.
I t'ha disparat.
I ara vindrà aquí.
No sabia que estava viva.
No, però ho està.
Ens has portat això a casa, Erin.
No em dic així.
No soc l'Erin.
No em dic així.
Entesos?
Sé que he portat aquest merder a casa...
però fes-me aquest últim favor.
Sisplau, porta la Harper a un lloc segur.
Sisplau.
DESCONEGUT HOLA, HARPER.
LA TEVA MARE EM PREOCUPA.
QUI ETS?
NOMÉS SOC ALGÚ QUE VOL AJUDAR.
Harper?
Som-hi.
Hem de marxar.
Qui t'ha fet això?
Necessito que siguis fora un temps.
No em tractis com una nena.
No ho faig. Soc la teva mare, has de confiar en mi, sisplau.
No ets la meva mare.
Harper, per què...?
No, queda't aquí. Has de descansar. Tens sort d'estar viva.
He de protegir la meva filla, Jordi, entesos?
Com?
No et pots posar dempeus.
Algú ha intentat matar-te, he de portar la Harper a un lloc segur.
Després tornaré a buscar-te. Fins llavors, descansa.
Truca'm si empitjores.
Merda...
Lena.
Lena?
Ets tu?
...endavant.
Ja som dins. Ens acostem a l'objectiu.
L'objectiu va cap al sud. L'atacarem.
Rebut. Està ferida, no anirà lluny. La seguim. L'enxamparem.
- Ens està costant massa. - I la Harper?
Sé on és. La puc anar a buscar?
Li he enviat un missatge. M'ho ha dit.
D'acord. Ves-hi.
Em puc imaginar la meravellosa vida que li donaràs.
Gràcies.
Vigila-la, per si de cas.
Hola?
Vinga, va.
Hola. És casa teva? Tens un telèfon? He de trucar a la meva família.
Què...?
No.
- Ai mare, Erin? - Penelope.
Vinga, arrenca!
Què t'ha passat?
He caigut.
Has caigut?
Merda.
Arrenca. Toquem el dos!
D'acord. Et porto a l'hospital?
Estic bé!
- Hola. - Hola.
Endavant.
- Lamento tot això. - No et preocupis.
Gràcies.
És un plaer, no és cap molèstia.
Hi ha suc de taronja fresc al jardí
i el Luca i la Lily arribaran d'aquí mitja hora.
- Gràcies. - D'acord?
T'ho agraeixo.
La Harper havia de ser fora de casa un temps.
Hauria anat a casa de l'Emilio...
No passa res.
- No cal que em diguis res si no vols. - Gràcies, Olivia.
Però tinc molta traça escoltant.
De vegades va bé esbravar-se.
No, no em cal.
- Però gràcies. - Només faltaria.
L'Erin és una narco?
Ven gel, meta... són el mateix?
Quina és el vidre?
No ho sé. Ella no ho és.
És professora.
Ja.
Sí, esclar.
Vaig a buscar sucre.
Caram.
Mira't.
Ajudaràs la meva mare?
Au va, Harper.
Saps qui soc.
M'has dit que l'ajudaries.
Jo...
necessitava trobar-te.
Lamento haver trigat tant.
Però, Harper...
Saps que mai et vaig abandonar, oi?
No vaig tenir elecció.
Ajudaràs la meva mare o no?
Jo soc la teva mare.
Au va, sé que en el fons no m'has oblidat.
Soc jo.
Vine.
No passa res, t'ho prometo.
Tranquil·litza't.
No passa res.
Què passa?
No. No pots ser aquí.
Vull parlar amb la meva filla.
- Harper, vine aquí. - No.
- Vine. - Vine aquí.
Tu deus ser el Jordi, oi?
Entenc que és una situació complicada.
Has ferit la meva dona. I ara espantes la meva filla.
No és la teva filla.
Has ferit la meva mare?
Harper...
No és la teva mare.
D'acord.
Et va arrabassar de mi! M'ho va arrabassar tot!
Ja n'hi ha prou.
Ara marxarem. No ens segueixis.
Després de cinc putos anys em dones 60 segons?
Et penses que ho acceptaré?
L'espantes.
Vols veure com espanto algú, Olivia?
El que tu o jo vulguem no importa. L'important és la Harper.
Senyor Collantes.
- Vingui amb nosaltres. - La meva dona està bé?
Val més que vostè i la seva filla vinguin amb nosaltres.
Agafa-li el mòbil.
Deixa'm anar.
Però què collons feu? No havíem quedat així.
Lang necessita que l'ajudis.
Pots emprenyar-te o ser intel·ligent.
Que et bombin.
Disculpi, què passa?
- Tot està controlat. Gràcies. - Són policia?
M'ensenya la placa?
És al cotxe.
Em farà anar fins al cotxe i tornar, senyora Thorne?
Olivia...
No, no cal.
- No és necessari. - Ves a casa, Olivia.
Estaran bé?
- L'hi prometo. - Ves-te'n.
Si li passa res a la Harper, acabaré amb tu.
Troba l'Erin Carter. Utilitza el mòbil del seu marit.
Collons.
Merda.
El Jordi continua sense contestar.
Què ha passat?
No sé ni per on començar, Penelope.
Tota la meva vida ha estat una puta mentida.
Que dur.
Sí que ho és.
Vols que la gent t'estimi per com ets, però això què vol dir exactament?
Sí, una cosa així.
Sigues una bona dona, una bona mare, una bona veïna.
Compra't una altra bossa i tanca la boca.
Odio la meva puta vida!
Escolta, ja veig que tens els teus problemes.
Deixa'm el telèfon i deixa'm...
Oh, no. No.
Anem a la festa d'aniversari de la María Tadavilas.
No penso anar a un coi de festa.
- He de trobar el Jordi i la Harper. - On han anat?
No ho sé.
És el Jordi.
Contesta.
Ei, on ets? Estava preocupada.
Jordi?
Soc jo. La Harper està bé. Ens hem de veure. On ets?
Quan arriba la teva amiga?
De seguida.
T'hauries de netejar. Vaig a buscar el Bruno.
Creus que ho hauria de fer?
Fer què?
Tu ho faries.
Ets valenta.
No t'importa el que pensi la gent.
Fa massa temps que tinc por.
Em volen matar perquè no vaig voler seure i callar.
Exacte. Intentaran fer-nos callar, però no podran.
No era una metàfora.
Déu meu, què et passa?
Ho faré.
Li demanaré el divorci.
Gràcies, Erin.
D'acord.
Bruno!
Qui és aquesta?
Podem sortir i parlar?
Què fas?
Vinga, collons.
He dit que hem de parlar.
Fas mala pinta.
Sí? Tu m'has disparat!
Hòstia!
Fes el favor de parar!
T'he de parlar sobre la Harper.
No he vingut a barallar-me. Tenim un problema.
El Daniel Lang té la Harper.
I el teu marit.
Què? Com cony ha passat això?
Estan bé?
De moment.
He fet un tracte amb ell. Si t'entrego a ell, la Harper és meva.
No servirà de res apunyalar-me amb una forquilla.
- No resoldrà res. - Per què l'has deixada amb ell?
Perdona, tu t'has relacionat amb ell. En què pensaves?
No sabia que era perillós.
Va finançar el cop de Harwich.
El Tommy Ramsey treballava per a ell.
- Què? No pot ser. - He fet un tracte amb ell.
Perquè faré el que calgui per recuperar la meva filla.
I si t'he d'entregar a ell, doncs és el que faré.
Jo hauria fet el mateix si t'haguessis emportat la meva filla.
Escolta, ho entenc.
Te la vas emportar perquè et pensaves que jo era morta.
Et vaig trair.
Sí, és cert.
Però li has donat una família.
Li has donat una vida.
Una que jo en aquell moment no li podia donar.
L'he cagat.
Què vols dir?
Li he mentit.
Hem fet tot aquest camí. Tant se val si soc la Kate Jones o l'Erin Carter,
encara fingeixo ser algú que no soc.
Com tots els pares del món des de sempre.
Fingeixen ser responsables. Fingeixen tenir totes les respostes.
No vol dir que tot fos una mentida, Kate.
Tens raó.
Me l'estimo, saps?
No et culpo.
És increïble.
Té el millor de mi.
I ara té el millor de tu.
Mare meva.
Encara que m'entreguis,
el Daniel potser no els deixa anar.
Sí, ja ho sé.
He comès un error.
Volem el mateix.
Volem el millor per a la Harper.
La Harper és en aquell despatx.
Confia en mi. Segueix-me el corrent.
Tot anirà bé.
Com ho saps?
- Escorcolla-la. - No té res.
Ella també.
- Alça les mans. - Collons.
- No et moguis. - D'acord.
No té res.
Dona'm un segon.
No.
Ves a la merda.
- Escorcolla-la. - Ja ho hem fet.
Torna-ho a fer.
Puc anar a buscar la meva filla?
No, queda't aquí una estona més.
Daniel, sisplau, deixa'ls anar.
No té res.
Quan m'he assabentat que no eres morta, me n'he alegrat.
Perquè els morts no paguen els seus deutes.
I tu estàs en deute amb mi.
Estem en paus.
No, treballaràs per a mi.
No ho faré.
No és una oferta. Tu m'has buscat i has provocat tot això, Erin.
Estic sent raonable de collons.
Erin.
Dona'm el Jordi i la Harper.
M'has decebut molt.
Allibera el Jordi i la Harper ara!
Calma.
A la merda.
Daniel, no!
Per aquí.
- Qui ha tingut aquesta idea de merda? - Tu.
No m'havies dit que té un coi d'exèrcit.
Merda. És l'últim carregador.
En tinc un, vine aquí.
- Hem de buscar la Harper i el Jordi. - Com ho vols fer?
S'acosten.
N'hi ha massa.
- No t'agradarà. - Tu digues.
Una els atreu, l'altra va a buscar la Harper.
Vols dir que una de les dues atreu les bales.
Sí.
Tens raó. No m'agrada.
Lena, escolta. Digues al Jordi que ho sento i a la Harper que...
Digue'ls que ho sento.
És la teva filla, Lena. Cuida-la...
Ni parlar-ne.
Els ho diràs tu, entesos?
I digue'ls coses bones de mi.
Si no se t'acudeix cap merda, t'ho inventes. Et queda clar?
Ves-te'n.
Endavant!
Harper.
Ho sento, Jordi.
De debò.
Has vist què ha fet la teva dona? Has vist quin merder?
Sí.
No fa bona pinta.
M'ha fotut. És ràpida, ho he d'admetre.
Et puc ajudar amb això.
No.
S'està dessagnant, senyor Lang.
Gràcies, senyoreta obvietats.
Si deixes anar la Harper, et prometo que et guariré.
D'aquí un minut vindrà algú a curar-me.
Però tu...
no saps amb qui t'has casat.
Ho tinc bastant clar.
Ara marxaré amb la meva filla.
No. No t'ho puc permetre.
Això és una petita prevenció,
per si algú és prou estúpid per venir a buscar-me.
- Harper... - No.
Fes cas a la teva filla.
Alto! A terra!
Estàs bé?
Marxem.
No.
- No hem acabat. - No.
Marxem.
Jordi.
Amb calma.
Saps...
Harwich havia de ser el meu últim cop.
Així que quan se'n va anar en orris, vaig sentir que era una injustícia.
Vaig sentir que m'havien arrabassat el futur.
Aquests anys he fet onze o dotze últims cops, així que...
- Ho hauries d'haver deixat. - No.
Hauria d'haver vist qui ets realment.
No ets professora ni mare ni policia,
ets això.
Soc aquí per la meva família.
Espero que la teva família vegi qui realment ets.
Com et veig jo,
Erin Carter.
Ara mateix, et veig.
I no he acabat.
Oh, ves-hi...
Ho sento molt.
T'estimo tant, lamento que hagis vist això.
No passa res. Ets la meva mare, sempre ho seràs.
Ja ho sé. Ara no.
Hem de... Hem de marxar.
Què ha passat?
Aquí tens.
Gràcies.
He acabat la carta per a la meva mare.
N'estàs contenta?
- Has acabat la teva? - Sí.
MAMA
Les portem al mar i fem un petit discurs...
I les llancem.
Sí.
No oblidis les ulleres.
Me les he deixat al restaurant.
No passa res, vaig a buscar-les.
Gràcies.
I doncs?
Com et sents?
- Bé. - Sí?
De debò.
- Què és això? - Una margarita.
- Me'n dones una mica? - Ni parlar-ne.
És fastigós.
M'ho estic passant molt malament.
Una família preciosa.
Gràcies.
És molt difícil trobar-te.
Sembla que no tant.
Müller, Lang, Campbell.
Tot un rastre.
Intentaràs arrestar-me?
"Intentar"?
És curiós com ho has dit.
Curiós no, deliberat.
No et vull esguerrar les vacances.
Però ja saps què diuen...
Tard o d'hora s'acaben.
I llavors tornes al treball.
Jo ja tinc una feina.
Ets problemàtica, Erin.
Però això sempre m'ha estat útil.
Gràcies, mama.
Som-hi.
Ei, hola.
Estàs bé?
Pensava que potser la Harper té raó.
Potser necessitem un gos.
- O un gat. - Ets de gats?
M'ho hauria d'haver imaginat.
Ara ho saps tot sobre mi.
S'han acabat els secrets.
Crec que sempre he sabut qui eres.
Ets algú que ho arriscaria tot per la seva família.
La resta només són...
detalls.
Jo us he posat en perill.
No dic que siguis perfecta.
I doncs, com et dic?
Erin? Kate?
Erin.
Soc l'Erin Carter.
Subtítols: Tulio Labadie