Jeg er Mrs. Carter.
Og jeg skal lære dere historie i dag.
Hvem er du?
Unnskyld?
Hvem er Erin Carter?
Hvorfor skal vi gi henne en heltidsstilling?
Hva kan hun bidra med i vår fantastiske institusjon?
Du intervjuer meg.
Intervjuet er i morgen, så du må kunne dette utenat.
Jeg tror utdanning er nøkkelen til å utvikle neste generasjon.
Det er tilfredsstillende å være en del av det.
Det er bra, ja.
Ja. Men det er det kjedeligste svaret noensinne.
Du må høres ut som om du vil ha jobben.
Jeg vil ha den. Harper hadde fått stipend, som vi trenger for å ha råd til skolen.
-Det ville forandret livene våre. -Hva skjedde med ansiktet ditt?
Det var teit. Jeg bulket bilen.
Jeg pleier ikke å bekymre meg.
Men du bekymrer meg.
Du må gi intervjupanelet noe ekte. Vis dem hvem du faktisk er.
Du kan gjøre det. Ikke sant?
Du klarer dette, Erin.
Som dere ser, har huset blitt pusset opp.
Jeg kommer snart.
-Takk. -Bra.
Hei.
Vent litt.
Vi skal grille senere. Bare noen naboer. Vil du bli med?
Nei. Selvsagt ikke.
Vær så god.
Ja, takk.
Noen ganger lurer jeg på hvorfor jeg gidder.
Harper?
Harp!
Går det bra?
Spør du meg, fikk fyren på matbutikken som fortjent.
Hun spurte ikke deg, Arlo.
Jeg er støttende. Se på henne. Man kan ikke se det for seg.
Du gjør henne ukomfortabel.
-Du vet jeg er støttende. -Vil dere ha mer å drikke?
-Takk. -Tusen takk.
Jeg er glad Harper har det bra. Det er det viktigste.
Jeg sa du ikke skulle snakke om det.
Hei. Har du eksamen snart?
-Hva er din første? -Matematikk.
Det går bra. Du kan ikke være verre enn jeg var på din alder.
Jeg var dårligst i klassen til Emilio hjalp meg.
Lærte du ham matte?
Nei, jeg skrev bare ned feil svar, og pang!
Faren din var ikke lenger den dårligste.
Det var jævla dumt.
Harp. Ok.
-Si unnskyld, Harper. -Nei.
-Vil du gå på rommet ditt? -Ok.
Med alt som har skjedd i det siste, har hun ikke vært seg selv.
Faen.
Erin. Hei.
Det problemet jeg nevnte tidligere. Jeg trenger hjelp i morgen.
Emilio, diskuterer du dette med meg på kjøkkenet mitt nå?
-Hva tror du jeg er? -Jeg vet ikke.
Men jeg vet at du klarer deg. Jeg så deg knekke nakken hennes.
Du så det du ville se. Jeg forsvarte meg.
Om det stemte, ville du gått til politiet.
Du er politiet.
Ok. Så du har fortalt Jordi alt?
Jeg trenger bare litt hjelp. Og med alt som foregår rundt deg,
kan jeg hjelpe deg i gjengjeld.
-Herregud, hva er det? -Jeg vet ikke. Jeg sjekker.
Harper?
Slutt. Hva skjer?
Jeg blokkerer vinduet så ingen kommer inn.
Kan vi snakke sammen?
Er det på grunn av det som skjedde på matbutikken?
Eller på grunn av det du så meg med på loftet?
Pistolen.
Den var ikke ekte.
Harp.
Da du var liten, bodde vi i noen tøffe nabolag.
Jeg har et falskt våpen for å skremme inntrengere,
men vi trengte det aldri da, og vi trenger det ikke nå.
Se ut av vinduet. Vi er trygge.
Jeg kan ikke se ut, skapet er i veien.
Jeg vil aldri la noe skje med deg.
Aldri.
Bare husk å gjemme deg. Det går bra.
Vi flytter det.
Ok.
Hyggelig å treffe deg. Ha det.
-Hei. -Hei.
-Takk. -Takk.
-Det var fantastisk. -Ikke tenk på det.
Ha det.
Din tur.
Den var god. se.
-Briller. -Takk.
Du kommer til å gjøre det bra på intervjuet i dag.
Lykke til, mamma!
Du klarer det.
Dere har tentamen foran dere.
Dere har 30 minutter på svare på spørsmålene. Gjør så godt dere kan.
Tiden begynner nå.
LOKAL LÆRER STOPPER RAN
PARKERINGSPLASSEN
-Er du ferdig alt? -Ja.
Det har ikke gått et minutt. Dylan?
-Pikker? -Olivia.
Kan du rope litt høyere?
Hvor mange?
Jeg ville sagt at én var nok, men det var mange flere.
-Jeg sier fra til trinnlederen. -Ikke eskaler det.
Kanskje en av foreldrene hans kan komme på en uformell prat?
Han har bare en far, men greit.
Uformell prat om sønnens penisbesettelse. Jeg sier fra.
-Jeg skulle ikke si det. -Noen ganger vet man ikke.
Du har fri til intervjuet klokka tre.
Flott. Jeg får litt frisk luft og klarner hodet.
Bra.
Klokka tre. Ikke vær sen!
Hei. Jeg ble bekymret.
-Hvor skal vi? -Jeg forklarer på veien.
Dette er en sniffer.
-Spionvare. Den er veldig kul. -Og?
Det er en uærlig advokat jeg trenger informasjon om.
Han er knyttet til en gjeng jeg etterforsker.
Vi skal feste den på internettet hans.
Er det et teknisk begrep?
Ikke vær sånn.
-Er dette lovlig? -Nei, selvfølgelig ikke.
Jeg trenger en ransakelsesordre. Vi burde ikke ha denne samtalen.
Hva heter advokaten?
Benecio Agustín. Jeg håper han leder meg til den som styrer gjengene.
Akkurat nå er Agustín på jobb.
Vaskehjelpen vasker, døra bør være åpen og alarmene av.
Gå inn og gå til kontoret hans i andre etasje og prøv å…
Vent, skal jeg gjøre det?
Ja. Hvorfor trodde du at du var her?
Jeg trodde jeg skulle passe på.
Jeg er politi, jeg kan ikke bryte meg inn. Men ingen vil mistenke deg,
for du er som en husmor.
-Faen ta deg. Jeg er lærer. -Du vet hva jeg mener.
Hva om jeg sier nei? Om jeg drar og gjør meg klar til intervjuet?
Jeg ville ikke spurt om jeg ikke var desperat.
Hvis jeg gjør dette, er vi ferdige. Jeg vil bare ha livet mitt tilbake.
Du er heldig som har Jordi som venn.
Si hva jeg må gjøre.
Herregud. Nei.
Ok.
-Hva? -Agustin kommer hjem tidlig.
Du må ut derfra.
-Vent, jeg er nesten ferdig. -Nei.
Kom deg ut nå! Jeg burde aldri sendt deg inn. Agustín er gal.
Jeg vil at dette skal være over.
Nei, seriøst. Hvis han finner deg, dreper han deg.
Herregud.
Kom igjen.
Unnskyld meg, frue, hva gjør du her?
Det går bra.
Jeg gjør ingenting.
Hallo!
Faen.
Stå stille!
Ikke rør deg.
Faen.
Hvem er du, og hva gjør du i mitt hus?
Ikke rør deg!
ÅPENT
…foruten å være talentfull i tennis.
Vi har lunsjstengt.
-Vær så snill. -Vi har stengt.
Bare ett minutt.
…for å sørge for at du er oppdatert på alt som har skjedd.
Tusen takk, vi oppdaterer i løpet av en time…
-Hvor var du? -Kø.
Kø? Intervjuet startet for et kvarter siden…
Hva har du på deg?
-Jeg kan skifte. Gi meg blusen. -Du har ikke tid.
De drar snart, så kom deg inn.
Det går bra. Åpne øyne, klart hjerte.
-Vil det virkelig gå bra? -Jepp.
Beklager, jeg er sen…
Vi kan gi deg fem minutter, Mrs. Carter.
Takk.
Dette er Gabrielle Leon fra skolestyret
og Penelope Reyna, representant fra foreldreutvalget.
Hallo.
Mrs. Reyna og jeg kjenner hverandre. Vi bor i samme nabolag.
Jeg syntes du så kjent ut.
Hallo, nabo.
Du har vært vikar her en stund.
En heltidsstilling er et viktig steg i forhold til ansvar og engasjement.
Hvorfor tror du at du passer oss?
Så…
Ok, jeg…
Jeg vet hva dere vil høre, men…
Jeg passer ikke inn her.
Jeg flyttet til London med mor, som døde da jeg var ung.
Jeg flyttet mellom fosterhjem.
Jeg var sjelden i samme klasse fra år til år.
-Jeg trodde skolen var bortkastet tid. -Så du var en dårlig elev?
Ikke dårlig.
Den verste.
De fleste barna her er flotte.
Men det er noen barn som kanskje tror at de ikke fortjener å være her.
Kanskje jeg kan hjelpe dem slik jeg ønsker at noen hadde hjulpet meg
da jeg var på deres alder.
Takk.
Jeg føler at jeg har lært mer om deg på to minutter enn i hele år.
Bra.
-Er det bra? -Det er ikke ille.
Det er noen spørsmålstegn ved profesjonaliteten din.
Vi viser til skolemusikalen.
Du dro visst uten å informere noen
og etterlot oss underbemannet mens et klasserom ble vandalisert.
-Jeg følte meg uvel. -Tenkte du ikke på å informere noen?
Det var bare det at…
Jeg gikk ut for å få litt luft…
Du forlot et skolearrangement farlig underbemannet med en bygning full av barn.
Jeg lover at det ikke skjer igjen.
Hei, Harp, hvordan var skolen?
-Det var greit. -Bedre enn ille.
-Du er hjemme! -Fin T-skjorte.
-Ja, jeg jobber med sommerstilen. -Hvordan gikk intervjuet?
-Unnskyld. -Du var sikkert utrolig.
Man vet aldri med disse tingene.
Kom igjen, du var sykt god.
-De er gale om du ikke får jobben. -Ja.
Du er i godt humør, Mr. Martín.
Det er jeg.
-Kom Mrs. Martín tilbake? -Nei.
Nei, jeg hadde en bra dag på jobben, fikk noen gode ledetråder.
Vær forsiktig, Emilio. Vi er bekymret for deg.
Harp, gå og puss tennene.
Jeg skal la dere være.
Men jeg vil bare si takk. For at dere er gode venner og naboer,
og jeg lover at jeg er en ny Emilio Martín.
Ok?
-Ja. -Flott.
Vi må finne noen til ham. Har du noen han kan treffe på skolen?
Nei, jeg liker de jeg jobber med.
-Du må slå den og vri. -Jeg gjør det hver gang.
Tror du Ana vil ombestemme seg og ta Emilio tilbake?
Jeg vet ikke.
Noen par, når én ting går galt,
du vet…
Tror du vi noensinne blir sånn?
Nei. Jeg er ikke bekymret for oss.
Er du ikke det?
Jeg liker det.
Bra. Fordi du giftet deg med det.
Faen.
Harp?
Harp, går det bra?
Hva skjedde?
Kom igjen, det går bra.
-Det går bra. -Sett deg.
Hva er i veien? Hva skjedde?
Jeg var bare redd.
Hun er overveldet på skolen. Hun har snart eksamen. Det er vanskelig.
Hun virket ikke overveldet. Hun virket livredd.
Etter det på butikken bør hun kanskje snakke med noen.
-Hun trenger ikke psykolog. -Det kan hjelpe.
Men hun føler seg allerede annerledes enn de andre.
En spesialist gjør det bare verre.
Jeg er uenig.
Jeg har bestemt meg.
Det er ikke bare din avgjørelse.
Jeg forstår ikke hva du er så redd for.
Harps. Jeg har en overraskelse til deg.
Ha det, ha en fin helg.
Ha det.
Hei.
-Du er nervøs. -Ja.
Beklager.
Jeg fikk ikke jobben.
Jeg hører de vil forlenge deltidsavtalen med seks måneder og revurdere.
-Jeg kan hjelpe deg å forberede deg. -Jeg kødda det til.
Intervjuet gikk visst ganske bra, men noen kom med innvendinger.
Hva? Selvsagt. Jævla Penelope Reyna. Jeg skal…
-Hallo. -Jeg er Daniel Lang.
Jeg hørte at det var et problem med min sønn Dylan.
Hvem av dere er Mrs. Carter?
Jeg er Erin Carter, Dylans kontaktlærer til Mr. Luis kommer tilbake.
Olivia Thorne. Skoleadministrator. Jeg overlater dere til…
Så du er personen som ga sønnen min null poeng på tentamen?
-Ja, men det er en grunn… -Han er ingen stjerneelev, men seriøst?
Null?
Ok. Hvis du bare…
Det er Dylans tentamen.
Beklager.
-Dette var ikke kunsteksamen? -Nei, og selv om det var det…
Greit. Det er ikke akkurat Picassos blå periode.
Hva snakker vi om her? Utvisning eller gjensitting?
Vi kan kalle det et rop om hjelp.
Det er en sjenerøs tolkning.
Ja, jeg vet det. Men Dylan sliter akademisk.
-Dette er som et forebyggende angrep. -Bedre å stryke enn å sviktes.
-Han vil at du blir sint på ham. -Han er flink til det.
Ja, men hvorfor går du ikke den andre veien?
Gi ham støtte. Gi ham en veileder.
En som kan hjelpe ham.
Han vil ha hjelp, men vet ikke hvordan han ber om det.
Ok.
Takk.
Hvis du har noen spørsmål, ikke nøl med å ringe meg.
Jeg har faktisk et.
Hvem er jævla Penelope Reyna?
Beklager at du hørte det. Det var uprofesjonelt av meg.
Hun stoppet meg fra å få en heltidsstilling.
Donasjonene mine bygget basketballbanen utenfor,
så jeg kan legge inn et godt ord.
Det er veldig snilt av deg.
-Ikke bekymre deg for meg. -Jeg er ikke bekymret for deg,
men for stakkars Penelope Reyna.
Harp. Gå inn, jeg må treffe Penelope.
Ikke vær gal. Alle synes vi er rare alt.
Hallo, nabo.
Hva faen er problemet ditt, Penelope?
Hallo.
-Hallo. -Hallo.
Beklager, du sa noe om problemet mitt.
Du vet hva jobben betydde, det er familien min du kødder med.
-Truer du meg? -Nei, selvsagt ikke.
Alle i nabolaget er redde for deg.
Jeg sier at Erin drepte matbutikkmannen i selvforsvar, men de liker sladder.
-Du køddet det til for meg. -Det var ikke meg.
-Hva? -Jeg stemte ikke imot deg.
Jeg bryr meg ikke om du forfremmes eller ikke.
Jeg tror ikke på deg.
Du kom sent i en T-skjorte med "Livet suger" på.
-Hva trodde du ville skje? -Suser.
Det sto "Livet suser".
Så det var ikke deg?
Du er ikke så viktig for meg.
Her.
Jeg bodde på et hotell som ble anbefalt av søsteren min, det hadde svømmebasseng…
-Hva sa jeg? -Sommerkolleksjonen.
For dyr. Men jeg elsker den.
-Du har et nydelig hjem. -Farvel, Erin.
De fleste vet ikke når de skal dra.
Emilio!
…nye deltakere som skal se mot veggen.
Emilio!
For de som aldri har sett på før, må deltakerne bruke…
Emilio!
…for å finne alle svarene på veggen
og vinne jackpoten.
Jackpoten, ja. Og hvordan fungerer jackpoten?
Jeg skal forklare.
Veggen skjuler seg selv og alle svarene.
FINN
Den viser dem kort og gjemmer dem igjen.
Hvor er du?
FINN/LAG LYD/VEI
LETER
Så begynner spillet.
Alle deltakere får en ledetråd for hvert svar.
Og så må de kombinere
sin hukommelse og kunnskap for å løse den.
Olivia er her om en halvtime, men jeg må dra nå.
-Jeg blir med deg. -Nei.
-Hvorfor ikke? -Bare gjør som jeg sier.
Unnskyld.
Nei, unnskyld. Jeg har et ærend.
-Jeg vet at jeg er plagsom. -Alle barn er plagsomme.
Du er faktisk helt grei. Mer enn grei.
Du er favorittpersonen min i verden.
Jeg elsker deg, Harp.
Ok.
Olivia kommer snart.
María, hold kjeft, jeg har fått nok.
Det var ingenting. Det går fint.
En kvinne brøt seg inn hos meg, Emilio.
Jeg er ikke dum, jeg vet du sendte henne.
Se på meg, bli hos meg.
Jeg hjalp deg. Jeg ba bare om noen enkle tjenester.
Er dette takken?
Du gjorde meg til dårlig politi.
Nei. Det gjorde du selv.
Si meg hvem kvinnen er.
Hva gjorde hun i huset mitt? Var hun der for å stjele noe?
Unnskyld.
Erin?
Kom igjen! Fort!
Hva skjer her?
Åpne døra! Den kjerringa!
Kom hit!
Faen.
Faen!
Hvor er du?
Hurpe!
Drittsekk!
Emilio?
Drittsekk!
-Jeg falt av taket. -Ja, det gjorde du.
-Går det bra? -Ja, greit. I hvert fall foreløpig.
-Hva faen var det? -Han ville vite hvem du var.
Jeg har ikke vært ærlig med deg.
Hva faen, Emilio? Jeg stolte på deg!
Beklager. Jeg hadde ikke noe valg. Jeg hadde spillegjeld.
Agustín sa vi var skuls om jeg ga ham info fra innsiden,
men han ville alltid ha mer. Derfor måtte jeg stoppe ham.
Beklager for at jeg blandet inn deg.
-Du må til sykehuset. -Nei, vær så snill.
Jo.
Nei, dette blir rapportert til mine overordnede.
Få tak i noe for å lappe meg sammen.
Jeg gjør to skade på orken med dolken min,
og den gjør 18 skade med klubben, som betyr at jeg er død.
-Ja, beklager. -Det går bra. Det er gøy.
Jeg burde ha valgt noe bedre enn en dolk, som et sverd eller en pistol eller noe.
Har de pistoler i spillet eller er det alver og feer?
De har ikke pistoler.
-Men mamma har en. -Flott, da låner jeg hennes.
-Du tar sikkert feil. -Den er i vesken.
Jeg burde ikke.
Herregud.
Så søtt.
Jøss.
Kom igjen.
-Hallo. -Hallo.
Tretti euro.
Noe mer?
Vær så god.
Hvem er du?
Jeg er veldig nysgjerrig.
Vent, vekslepengene.
Stopp!
Du bryter deg inn og kødder med sakene mine.
Enten sier du hvem du er, ellers finner jeg det ut.
-Jeg er ingen. -Som du vil.
Vær så snill.
-Ikke send det bildet. -Feil svar.
Vi må dra! Sett deg i bilen!
Faen, hvor er telefonen hans?
Hvorfor gjorde du det?
Jeg vet ikke. Jeg prøvde å hjelpe!
Hvordan hjelper dette? Du gjorde alt verre.
Du gjorde alt jævla mye verre.
Dette er ille. Dette suger som faen.
Takk, Olivia. Jeg setter pris på det.
Det går fint. Hun oppfører seg bedre enn mine.
Er alt i orden?
Ja. Det er bare en sånn dag. Du vet.
-Greit. Vi ses neste uke. -Ja.
Takk. Vi ses på skolen.
Faen.
Faen. Kom igjen.
Kom igjen.
-Bare virk! For faen! -Erin?
Hva skjedde?
-Den er ødelagt! -Det er bare rørene. Vi fikser det.
Hei. Går det bra?
Jeg fikk ikke jobben.
-Ok. -Jeg dreit meg ut.
-Nei. -Jo, det gjorde jeg.
-Det går bra. -Jeg sviktet dere.
-Vi fikser det. -Nei, du kan ikke fikse det, for faen.
Det går bra, kjære.
Det ordner seg.
FALSTEAD FENGSEL
Tekst: Trine Friis