FOLKESTONE, ANGLATERRA
Harper, sisplau, posa't les sabates.
No vull.
Vinga.
Escolta, saps què farem avui?
Farem una aventura plegades.
Pujarem en un vaixell i navegarem fins a un lloc
on sempre fa sol i on podràs menjar gelat cada dia.
T'agradaria?
Perfecte. Amb una condició,
hem de marxar ja. Entesos?
Saps per què?
No.
Perquè hi ha un drac fora.
Si fem soroll o si anem lentes,
el drac se'ns cruspirà. D'acord?
Així que et posaràs les sabates?
Estàs bé?
Harper, crec que hauràs de caminar. Et sembla bé?
Aquí tens.
Deixa-la allà.
Els diners.
Quin vaixell és?
- La teranyina blava d'allà. - Entesos.
Vinga, joveneta. Som-hi.
Així, molt bé.
CINC ANYS DESPRÉS
La Harper ha assajat la cançó tota la setmana.
El Jordi i jo gairebé embogim.
Ja estàs.
A una alemanya se li va enganxar una cançó durant quatre anys.
Va acabar a l'hospital.
No m'ho crec.
No, va ser singlot.
És una llegenda urbana.
- En fi, la professora ets tu. - Professora substituta...
Fins a la gran entrevista de dimarts.
No t'oblidis de nosaltres quan siguis a la sala de professors.
No et preocupis...
O...livia? Tu ets la secretària?
Molt graciosa.
Gràcies.
S'ho passa bé.
Sí, me n'alegro. Crec que per fi encaixa aquí.
Estic molt contenta a Barcelona.
A més, ella és un planeta.
Bé, és... Plutó, no?
És un planeta.
Sí.
- Què has dit? - Ei!
Atura't!
- Prou! - Ets un torracollons!
Ei, ja n'hi ha prou!
- Ets un puto... - Prou!
Però què fas?
Prou, Harper.
M'ho diràs o què?
Hi deu haver una raó.
T'han expulsat del musical.
Has estat bastant vociferant.
P... això, p... allò.
Harp.
He d'anar al bany.
Ho sento, no parlo gaire bé català.
- Tanquem d'aquí cinc minuts. - D'acord, gràcies.
Digues "gràcies", Harper.
Harp!
Per cert, quan copeges has de tancar bé el puny.
És física elemental.
Dissipes l'impacte,
si no, et faràs mal a les mans.
Evidentment, és irrellevant
perquè no copejaràs ningú mai més, oi?
M'ha dit que no hi guipo.
Volia que em quedés al darrere perquè...
L'Antonio és un C-R-E-T-Í.
Un cretí.
No has de dir la paraula. Per això te la lletrejo.
Et disculparàs, entesos?
No solucionem res amb violència.
L'hi diràs al Jordi?
No ho sé. Ja ho veurem.
Li pots dir "papa", saps?
Ja ho sé, però m'agrada el seu nom.
Crec que s'estima més que li diguis "papa".
No t'havia dit que miressis a terra? Tanca la puta boca!
Silenci, no diguis res. Vine.
Què?
Amaga't.
Estàs bé?
Mama!
Ets tu.
Que algú demani una ambulància!
Erin! Harper!
- Jordi! - Ei!
- Estem bé. - Hola.
- Estàs bé? - Sí.
- M'han dit... - La sang no és meva.
- Estic bé. - Sí.
Vinga, anem a una habitació, entesos?
Tot va bé.
Molt bé...
Costelles masegades, un cop al maluc i poca cosa més.
Et receptaré calmants.
D'acord.
Ben mirat, hauria pogut ser pitjor.
Tu i la Harper podeu marxar.
Gràcies.
- I doncs? - Estic bé. No tinc gran cosa.
Escolta.
Estàs bé?
T'has endut un bon ensurt. És normal si no estàs bé.
Estic... més o menys bé.
N'estàs segura?
Saps? He vist una màquina al final del passadís.
Compra't berenar i una soda.
No em deixes berenar ni beure soda fins a les sis.
- Farem una excepció. - Sí.
Té.
Als infermers ens preparen per no perdre la calma.
Em tranquil·litza.
Bé. Perquè estic mort de por.
M'alegra tant que estiguis bé.
Com està aquell paio?
Ha sortit del quiròfan.
- D'acord. - És a l'UCI.
Però ha perdut molta sang, potser no sobreviu aquesta nit.
El puc veure?
No ha estat culpa teva.
En absolut.
Però ho intentaré.
No tenim gaire temps.
Merda. No li he dit a la Harper que som aquí.
Torno de seguida.
Entesos.
Tu.
Ets tu, Kate... Ets tu.
No et conec.
- Mai t'havia vist. - Mentidera.
Mentidera!
Mentidera.
Seu aquí.
Espera't aquí.
Surt, sisplau.
Estàs bé, tresor.
Segur que estàs bé?
Sí.
Bé.
No.
Com ha dit la Harper. Més o menys.
Bé, saps,
a l'hospital hi ha terapeutes.
Especialistes en situacions d'estrès posttraumàtic.
Ja.
Què fas?
Et distrec.
Doncs no funcionarà.
Jo crec que sí.
D'acord. Funcionarà.
Però continuo pensant que hem de parlar sobre el que ha passat.
Per això intento distreure't.
Hola.
Molt bé.
Fins després.
- Adeu. - Adeu.
Vinga. Tres, dos, u.
- Ja està! - En voldràs més?
- D'acord. - Fa bona pinta.
Va, posa'n més aquí.
- Així? - Perfecte.
- La torno a llançar? - I tant.
Hola, Antonio.
Com et trobes?
Lamento que la Harper et copegés.
Però li vas dir una barbaritat.
Vull parlar amb els teus pares.
El pare està de viatge. La mare té classe de tenis al darrere.
És el seu aniversari.
Ja ho sé. Vindrem a la festa aquesta nit. Serà divertidíssim.
Ho has arreglat?
Sí. Mira.
No. D'acord, no.
Li hauré de dedicar més temps.
No treballis avui.
No puc. Aviat faré l'entrevista de feina.
M'he de deixar veure.
Promet-me que no et ficaràs en cap robatori a mà armada.
En principi no... Les orelles.
Harper!
Farem tard, afanya't!
Bon dia, Emilio.
Vaja.
Gairebé arribes a casa.
Gairebé. Sí.
Anit us volia trucar.
- Sé el que ha passat al supermercat. - Estem bé. No et preocupis.
Avui o demà t'haurem d'interrogar.
Soc a l'equip d'investigació, no et preocupis.
No tinc gaire a dir, però cap problema.
- Escolta, el Jordi ha fet cafè. - D'acord. Gràcies.
- Fins aviat. - Adeu.
Les ulleres.
Per què dorm al cotxe?
La seva dona ja no viu aquí, saps?
Sí.
La troba molt a faltar, prefereix dormir al cotxe que en un llit buit.
Que trist.
Sí que ho és.
Si no estàs preparada, no cal que vinguis.
- Et puc portar a casa. - Estic bé.
Fins després, mama.
Adeu.
Ets una heroïna, Erin.
Ens alegra tant que estiguis bé.
- La Harper està bé? Estàvem preocupats. - Està bé. Gràcies.
Escolta... tinc males i bones notícies.
D'acord.
La mala notícia és que la Penelope Reyna ha demanat
que expulsin la Harper.
Estàs de puta conya?
Està molt emprenyada pel que ha passat al seu fill.
Diu que la Harper és una psicòpata.
Ell s'ha burlat del seu problema de visió.
O ha dit sociòpata?
Psicòpata? Sociòpata?
Se suposa que hi ha una diferència. Tant se val.
Ella ho aconseguirà o... què faig?
És la Penelope, així que...
I la bona notícia?
La bona notícia.
La bona notícia és que t'han assaltat en un supermercat.
Això és una bona notícia?
Pensa en gran.
Abans eres una ningú, una profe substituta entre mil,
però ara ets l'heroïna que ha aturat un robatori
i que es mereix un contracte indefinit.
I surts al diari.
No et preocupis. Surts molt bé. La foto és bona.
Entesos. Me n'he d'anar.
- D'acord. - Sí.
Nois.
- Hola. - Hola.
Soc la professora Carter. Avui substituiré el Luis.
SENYORA CARTE...
Bona punteria, Dylan.
Ha estat un accident.
No em disparis.
D'acord... pàgina 29...
- Ei. - Hola.
- Què hi fas, aquí? - Estava preocupat.
Com van les classes?
Bé.
L'interrogatori serà demà a les dues.
Comissaria de Sant Àngel amb l'inspector Tabarez.
Entesos. Però has vingut fins aquí només per dir-me això?
No, però et vull dir què en penso.
Aquells paios eren professionals.
Sabien que dimarts feien caixa.
Hi van anar al final del dia, van desactivar les càmeres però...
se'n van deixar una.
Un model antic en un altre circuit.
- Sí... - Et vas espavilar molt bé.
Bé, ja saps què diuen, oi?
Quan un fill està atrapat sota un cotxe,
la mare treu força per...
aixecar-lo.
O per apunyalar algú dos cops amb un estri de pastisseria?
I disparar-li?
No ho vaig fer a posta. La pistola es va disparar.
- D'acord. - M'he ficat en un embolic?
No, esclar que no. Vull dir...
No, et conec, però el meu cap és implacable
i quan miri el vídeo potser veurà les coses d'una altra manera,
així que si m'has de dir res, ara seria el...
Només que et comportes com un imbècil.
D'acord.
Ves amb compte. Hi havia dos lladres.
Un és mort, però l'altre no l'han enxampat.
Vaja.
Gràcies, Emilio.
Em quedo tranquil·la.
- Ens veiem a la festa. - Fins després.
Però cuida't.
Ho faig.
Ei, Harp.
Ves a buscar l'Antonio i saluda'l.
Ho he de fer?
Doncs sí.
Vinga, ves-hi.
Sí.
- Tothom parla de tu. - Ja.
A la Penelope li encantarà que algú altre sigui el centre d'atenció.
Potser l'hauria de felicitar per l'aniversari.
És bona idea.
- Sí. - Nosaltres anem a la barra.
Una idea encara millor.
Estàs bé?
Sí. Estic bé.
Hola, Antonio.
La meva mare diu que m'he de disculpar. Així que donem-nos la mà.
Si no me la dones, t'arrencaré els ulls amb un ganivet.
Gràcies, Antonio. Vas molt elegant.
Vaig a buscar gelat.
Penelope.
Hola.
La Harper i jo lamentem el que ha passat.
Gràcies, significa molt per a mi.
Sí, ella ha tingut...
una setmana difícil.
Ha estat molt dur.
Ja ho sé, se'm trenca el cor.
Però hem de protegir els altres nens d'ella.
Ves a la merda, Penelope.
De debò? És inofensiva.
- No cal que l'expulsin. - Ja veig d'on treu el mal geni.
Escolta, ho sento.
Però ho hauríem de resoldre com a veïnes.
No som veïnes.
Només vivim al costat.
Et creus millor que la resta?
Jo?
T'han fet una escultura de gel enorme.
És un regal del meu marit.
Intentaré ser una millor veïna
si és el que vols, però sisplau no...
No facis que l'expulsin de l'escola.
Ja ho veurem, Erin.
I ara toca el dos. Ens fots les vistes.
Caram.
Estàs bé?
- Sí. - Sí?
Oh, no. No.
Vaja.
Vinga, som-hi.
No discutíem. Li preguntava el nom de l'escultor de gel.
Potser un dia ens farà falta.
Era impressionant, la veritat.
Creieu que l'hi fa algú especial?
No m'ho ha volgut dir.
Què passa?
He apagat els llums abans de sortir.
Harp, queda't aquí.
Potser te n'has oblidat?
Bona tarda, senyora Carter. Soc l'inspector Tabarez. Comencem.
A Estrasburg era la tutora particular d'una família estatunidenca.
Sí, els Palmer. Tenien dos fills, la Lisa i el Mark.
I la família Palmer li va fer una carta de recomanació
quan va començar a l'Escola Internacional St. Joseph.
Diria que sí.
El telèfon d'ells que va donar ja no existeix.
La gent canvia de número.
No hi ha ni rastre d'aquesta família a Estrasburg
en aquella època.
No sé què dir-li. Eren allà i...
El seu marit, el Jordi Collantes, és infermer a l'Hospital General.
La va portar a l'UCI a veure l'home ferit del supermercat?
Sí, em sentia malament pel que havia passat.
Se sentia malament perquè aquell home la volia matar?
Em sentia malament pel que havia passat. Sí.
El seu marit era amb vostè quan l'home va patir l'infart?
No, li vaig demanar que estigués amb la nostra filla.
Així que estava sola amb el difunt?
Bé, el Jordi va marxar un moment
i durant tot aquell temps hi havia un policia fora.
¿Sabia que l'asfíxia
pot provocar un atac de cor?
No ho sabia.
Potser aquell home va morir per les complicacions de la ferida de bala
o potser algú va agafar un coixí per...
Un moment, no he fet res malament.
Això no ho decideix vostè.
Se me'n fot el que hagi interpretat veient les imatges de les càmeres.
Ha vist la meva filla morta de por?
Amagant-se de l'home amb la puta pistola?
No.
No hi ha imatges del supermercat.
Havien apagat totes les càmeres.
Ho sento. Deu complicar la seva feina.
I també lamento les paraulotes.
Harper, marxem.
Com ha anat?
Diu que no hi ha imatges del supermercat.
Que estrany.
Potser l'altra càmera tenia un problema.
En què coi pensaves?
Erin.
Espera, Erin.
Et volia ajudar.
I si algú se n'assabenta?
Saps què semblarà, oi? Que amago alguna cosa.
Em pensava que seria més fàcil així.
Doncs no. No trobes?
Emilio, no t'he demanat ajuda. Has robat el vídeo de la càmera.
No he demanat res d'això.
Mama, què passa?
Ho sento, estic bé, però...
De vegades em pregunto si ens vam equivocar venint aquí.
Harper.
Harp, no corris.
- T'has deixat les ulleres al cotxe. - Tant és.
El sol et danya els ulls.
Genial. Em vull quedar cega. Estic tipa d'esperar.
Posa't les ulleres.
Harp.
Em fas mal.
No et faig mal, intento protegir-te.
Deixa'm en pau!
No vull marxar. Estic bé aquí.
Ei.
Recordes quan ens vam mudar aquí?
Et passaves els dies dins l'aigua.
Volies anar a la platja cada dia.
Ens despertaves a les sis amb el banyador posat.
Vaig haver de parar perquè el sol em danya els ulls.
Per això t'has de posar les teves ulleres especials.
Vine.
Va, Harp!
Ei, mama...
Harp, ves a casa. He de parlar amb la Penelope.
M'odia, oi?
Què? No.
Esclar que no t'odia.
Començava a gaudir de l'escola.
No deixis que m'expulsi.
Sisplau, mama.
Escolta, no ho farà, entesos?
No et preocupis.
Vine.
Entra a casa.
Ara vinc.
Hola.
Ja has retirat la queixa contra la Harper?
No. Esclar que no.
T'ho demanaré bé per últim cop.
Sisplau.
Ja t'he dit que no, Erin.
T'he enregistrat.
Fent-t'ho amb el professor de tenis.
Has perdut el cap?
Ara espies?
- I ho graves? - Has atacat la meva família.
- Va trencar les dents del meu fill. - No n'estic orgullosa.
Però si no ho deixes estar,
enviaré el vídeo al teu marit.
Ho sento.
Saps, Erin,
em va trucar el matí del meu aniversari
per dir-me que no vindria a casa.
Tenia una reunió important.
Quan em vaig queixar em va dir
que m'havia pagat la puta festa, què més volia?
Em sap greu.
No et jutjo, jo només...
protegeixo la meva filla.
Crec que ho podrem resoldre entre nosaltres.
Com a veïnes.
Gràcies, Penelope.
No m'ho agraeixis.
El que acabes de fer, Erin, és un error.
Un de gran.
El sopar està llest. Tens gana?
Més o menys.
D'acord. Et donaré més o menys una porció.
Ja està. Ens hem d'afanyar
si volem arribar al musical de la Harper.
La Harper... ella...
no actua al musical.
Què?
Què ha passat?
Diria que tenien massa nens.
És una estupidesa.
He trencat dues dents a l'Antonio i la senyora Reyna em vol expulsar.
Un moment. Què? De debò?
- Escolta, tranquil... - Tranquil?
Ho sento, t'ho hauria d'haver dit.
En podem parlar més tard? M'he de canviar.
Harp, menja davant de la tele.
Que la Penelope intenti expulsar la nostra filla de l'escola
és un tema important.
Ho he resolt.
Com?
No importa.
Tot plegat importa.
El supermercat, la policia, tot.
L'altra nit podries haver mort.
Però actues com si no hagués passat res.
Mira'm.
Porto corbata.
Odio les putes corbates.
Doncs t'escau molt.
Des de quan m'amagues coses i m'exclous?
Gaudiu de l'obra. És per aquí.
Gaudiu de l'obra.
- Bé. - Benvinguts.
Per aquí.
Hola!
Gaudeix de l'obra.
- M'alegra veure't. - Sí.
- Benvinguda. - Gràcies.
Hola.
Gaudiu de l'obra.
Moltes gràcies.
Quina és l'excusa per aquesta nit?
Trànsit? Inundació?
M'he barallat amb el Jordi.
No...
No sé com ho fas.
Tens el doble de nens i responsabilitats,
però sempre arribes a l'hora i estàs bé.
Vaig tan col·locada ara mateix que estic fora del meu cos.
Ja ho sé.
Tot anirà bé.
Ets al teu lloc.
Sí.
Estàs col·locada.
Sí.
Merda, ens ho perdrem. Vinga, som-hi.
Tot el que t'envolta,
cada llum del cel,
els estels penjats al damunt del teu cap,
el sol que crema tot vermell,
tot va començar amb un bang.
Va començar amb un bang.
Torno de seguida.
Tot el que t'envolta,
cada llum del cel...
Disculpa.
Necessites ajuda?
Si busques el bany, és prop del vestíbul.
Val més que marxis o avisaré seguretat.
Saps, gairebé no m'ho crec.
Quan et vaig veure al supermercat vaig pensar que era...
un miratge, un error.
Però no.
Realment ets tu.
T'equivoques de persona.
Però què collons fots?
Mira'm.
Que em miris, Kate!
Mira-la!
No hauries d'haver vingut.
Ja, no em pensava quedar, Kate.
- Però sé que ho tens. - No és cert.
Mira en què m'he convertit.
Robo supermercats de merda, una mica millor que carterista.
I tot per culpa del que vas fer.
Dona-m'ho i marxaré. Ningú sabrà que ets aquí.
Sí, m'encantaria creure't.
Però ho dius tu, així que no.
Molt bé.
Mai m'has agradat.
No li faré mal, però m'he d'emportar la nena.
Si no, no em creuran. Ho sento.
Deixa-la en pau!
Però què cony?
És morta?
Collons.
Qui és ella?
És la dona del supermercat.
Em vas avisar, no?
D'acord.
Entesos.
Neteja tot el que puguis.
Tenim quinze minuts per endreçar això i treure el puto cos d'aquí.
Compartim el mateix sistema solar.
- Acabarem abans si m'ajudes. - Entesos.
Compartim el mateix intergalàctic...
Molt bé.
Ja és prou profund.
Vine.
- Vols dir algunes paraules? - Què?
Que et follin pel que has fet.
Que et follin.
Em referia a una oració.
No, està bé.
En fi... està bé.
Per què m'ajudes?
Perquè estàs casada amb el meu millor amic.
Som com família.
I perquè tinc problemes.
He conegut gent molt dolenta.
Potser si t'ajudo, tu m'ajudaràs.
Emilio, soc professora d'escola.
Sí, esclar que ho ets.
La professora Carter a l'aula amb un cadàver.
I si no et vull ajudar?
Tot això em fa mala espina.
I quan sento això, jo...
toco el dos.
Crec que s'ha cremat.
Sí, a veure.
Disculpa.
I si jo les faig i tu les llances?
Em sembla bé.
Vinga... una altra.
Molt bé.
Mama.
Subtítols: Tulio Labadie