Sydäntäs seuraa. Käännä sun keulaa. Nyt kohti aikoja niin aitoja ja taikoja.
Vapauta sun valosi. Se on kohtalosi!
Sydäntäs seuraa. Käännä sun keulaa. Nyt kohti aikoja niin aitoja ja taikoja.
Siis sydäntäs seuraa. Käännä sun keulaa. Sydäntäs seuraa.
Jes!
Leveilijä!
-Paraskin puhuja, Isabel! -Nyt vauhtia raviin, Safiirit. Eihän sitä
joka päivä pääse retkelle lempiopettajan kanssa.
Mun lempiope ei pakottais heräämään aamuyöllä.
Älä nyt, Rory. Aikainen lintu madon saa.
Kuka matoja tahtois?
Okei, oon hereillä!
Välipalan aika!
Aih, kiitos.
Huippupäivä, vai mitä?
Villitähti?
Mitä tähyilet?
Kuulkaa, kunnon luontoretki se vahvistaa yksisarvisratsukon yhteyttä.
No mitä on luvassa? Joukkuepelejä? Grillausta? Köysirata? Vai kerrotaanko
salaisuuksia! Mä oon eka.
Suu suppuun sitten, Myrsky. Et lörpöttele muille.
Kuulkaahan kaikki, lukuvuosi loppuu jo kohta. Ja ratsukon yhdyssiteen oltava
vahva, jotta läpäisette loppukokeen.
Kokeen?! Ai, minkä kokeen? Ei kai vaan suullista koetta? Suullinen puoli ei ole
mun vahvuus. Voinko harjoitella siihen jotenkin? Jooh, jooh. Hengitetään. Nyt
rauhassa.
Se ei ole mikään peruskoe, Layla. Vaan se tulee haastamaan teidän kykynne
yksisarvisratsastajina.
Ai niin ku näyttörata? Siinä me loistettiin!
Pudottuanne ensin kalliolta.
Se oli esterata. Tämä on simuloitu tehtävä. Meidän pitää varmistaa, että
kokelaamme pärjäävät tositoimissa. Joten mikäli ette läpäise koetta, saatte pakata
kamanne.
Mitä?
Mutta kaikkein tärkeintä kokeessa on se, että kukin huone tekee yhteistyötä. Jos
yksi hylätään, niin koko huone myös.
Mitä?!
Teillä on edessä oikeita tehtäviä. Ja kun vaara uhkaa, ratsukoiden on toimittava
yhdessä.
Toivotonta!
Hei, ei hätää. Kyllä me selvitään tästä. Siis, mehän peitottiin Ravenzella
kahdesti.
Siitä ei saanut numeroa.
Niin, taisteltiin vaan hengestämme.
Totta, Sofia. Mehän selvitään kyllä.
Niin! Me ollaan Safiirihuone! Meitä ei voiteta!
-Niin! -Niin!
Just. Toivotonta.
Tällä retkellä ei mietitä koetta. Illan tullen teitä odottaa aikamoinen yllätys.
Nyt pulinat pois. Otetaan kisa. Laukkaa, Hoppu!
-Hyvä! Joo! -Jee!
Jiihaa!
Ei kai koetta tarvitse murehtia? Vielä ehtii päntätä, eikö? Noh, onneksi otin
kaikki kirjat, mitkä kirjasto antoi.
Jaa, kiitti.
Oikeesti!
Me ollaan tiimi. Eiks niin?
Au! Au, au, au, au, au, au!
Hei. Maa kutsuu. Mitä sä oikein tähyilet?
Hei. Ava, onko Villitähti susta ollut vähän outo?
Miten niin?
Se on ajatuksissaan. Enkä mä ymmärrä miksi. Huolettaakohan sitä?
Mikä muka? Ravenzella on telkien takana, ja sen julma taika tuhottiin.
No, ehkä kyse on isästä. Isä on tuolla jossain, mutten tiedä missä. Ehkä se
surettaa Villitähteä myös.
No, älkää kumpikaan murehtiko. Me löydetään isäsi, jollain keinolla. Ja tää
retki saa takuulla vielä Villitähden piristymään.
Joo, niin kai. Tää tekee hyvää molemmille.
Ja kun tyttö meni nukkumaan metsässä, hän kuuli oudon kuiskauksen: "Oi missä minun
sarveni on?"
Tyttö käpertyi makuupussiin, toivoen äänen loppuvan. Mutta sitten hänen
lyhtynsäkin sammui. Ja taas: "Oi, missä minun sarveni on?" Ilma viileni äkkiä ja
hän vapisi. Hengityskin höyrysi. Silloin se kuului. Jokin suuri liikkui häntä
kohti. Hän kaivautui makuupussiinsa, ja otus kumartui hänen ylleen luut natisten.
Ei, ei, ei, ei, ei, ei, ei, ei, ei, ei, eii.
Ja sillä oli hirveä kuolaava suu ja terävät hampaat ja se kumartui tytön ylle.
Ihan uskomatonta. Mulla piti olla kauneusilta Delian kanssa, mutta nyt
olenkin täällä kuuntelemassa lasten satuja.
Ja lähemmäs, ja lähemmäs. Pöö!
Niinpä. Onneksi olet järjen ääni täällä.
Katsokaapa tuota säihkettä.
Oho. Toi tuossa on varmaan Orionin vyö!
Ei kun Orionin sandaalit.
Oliks sillä sandaalit?
No joo. Se oli ihan rantahemmo.
Häh? Mä en tiennyt yhtään!
Surffaili Linnunradalla.
Tyypit hei!
Ohoh. Tota tähtikuviota en ole ennen huomannut.
Koska se ei ole ollut näkyvissä. Yksisarvisen tähtikuviota ei näy kuin
-muutaman vuoden välein, nyt on siis-. -Yksisarvisen vuosi!
Aivan niin! Onnenpekat. Harva pääsee tänne tällaiseen aikaan.
Sanotko sä, että ne on vaan tähtiä, vaiko mä?
Vain tähtiä?! Tuo tähtikuviohan luo taikaa saarellemme.
Taikaa?
Tähdenlento!
Jiihaa! Meitähän onnistaa! Etsitään se. Teille on pian luvassa mojova yllätys.
Vikana tähden löytänyt siivoaa toisen pilttuun.
No kiinni veti!
Mennään jo Villitähti!
Onko jokin vialla?
No ainakin haluut pitää hauskaa.
Tonnepäin!
Näköjään illan tähti oon mä. Hah. Ei hätää, voitte kehuskella mua samalla kun
siivoatte Myrskyn pilttuun.
Oikea tähti. Tää on vastoin kaikkea fysiikan tunnilla opittua.
Siitä tunnistaakin taian.
Siis kuuluuko noin käydä?
Nyt on yllätyksen aika.
Onko tuo yksisarvisvarsa?
On totisesti.
-Vau! Miten ihana. -Oi katsokaa! Miten söpö!
Pakko halia. Tule tänne, söpöin pikku otu-.
Ei halimista. Varsat ovat somia, mut juuri tähdistä tulleena niissä on muutaman
viikon ajan arvaamatonta taikaa.
Pidetään turvaväliä, kunnes tähtitaika hälventyy varsasta.
Saatan pyörtyä.
Olisi kiva kerätä tietoa.
Turvaväli!
Oho! Taas putoaa tähti!
Lisää varsoja!
Ei. Väärä hälytys. Tuo on kruunutähti. Niistä muodostuu yksisarvisen sarvi.
Katso.
Eli ei varsaa.
Joudut pettymään. Kruunutähdissä on toisenlaista taikaa.
Primrose saisi hepulin, jos kuulisi, kuinka myöhään täällä valvotaan. Eiköhän
mennä leiriin.
Mut, ei kai me jätetä haavoittuvaista vastasyntynyttä tänne
yksinään?
Hyvänen aika. Tämä on Yksisarvissaari. Tämä on varsojen koti. Lehtikin varttui
täällä ja hyvin sen kävi. Vai mitä?
Joo, siitä tuli fiksu.
Huolet pois! Tämäkin varsa löytää kyllä itsellensä yksisarvislauman, niin kuin
teidänkin ratsunne. Nyt aletaan mennä.
En voi kuvitella sua pienenä.
Kuka toi hattaraa?
-Ei toi oo hattaraa! -Yök. Hyi.
Voi. Sen kakkakin on söpöö.
Onpa kaunista.
Mutta et näytä iloiselta.
Aistitko sen myös? Isän? Siksikö olet noin outo? Älä suotta huoli tai sure. Me
löydetään isä. Yhdessä.
Näitteks te ton?!
Taas tupsahti pikkuinen! Mennään!
Mitäs sanot? Vilkaistaanko varsaa? Siitä voi tulla kaverisi.
Selvä. Meen sitten yksin.
Katso!
Tuollako se on?
Mitä kummaa?
Kuka tuo on?
En tiedä. Mitä se tekee?
Aivan ihku.
Pikkuista pitää auttaa.
Hei! Anna varsan olla!
Mihin ne meni?
Varsa on tuolla!
-Mut opettaja sanoi, että pitää-. -Niin mut varsa pelkää ja on
pimeä ja voi käydä huonosti!
Näetkö sitä?!
En. Villitähti
Liikaa!
Mitä ihmettä?
Jätä pikkuiseni rauhaan!!! Mä autan, pikku varsa. Auh!
En tiedä, kauanko Lehti enää jaksaa!
Villitähti! Valoa!
Auh.
Vau! Kiitos!
Villitähti olit aivan-.
Sokaiseva?
Uskomaton! Pelastit varsan!
Retkikään ei piristä sitä.
Pärjäätkö nyt, pikkuinen?
Oih. No niinh. Tulee ikävä. Söpöys korvaa pikku kirpaisun. Koita pysyä
turvassa.
Kyllä se pärjää.
Mut entäs se äskeinen huppuhyypiö?
En tajua kuka se oli, mut kai me säikytettiin se tiehensä. Palataan ennen
kuin Wildwood huomaa mitään.
Ihan oikeasti. Se valo oli huikea. Kristallikrokot olivat ihan äimänä.
Osaisitpa kertoa huolesi. Luulin sun ilahtuvan. Pelastit pikku varsan. Mut
tuntuu, kuin oisit muissa maailmoissa.
Taisit katsella myös näitä tähtiä? Etkö vain isä?
Ehkä sä ymmärtäisit Villitähteä.
Sanoit, että on vaarallista etsiä sua. Mut mehän uhmataan vaaroja muutenkin. Olen
hyvä ratsastaja, isä. Ehkä jopa sun veroinen. Voin auttaa sua. Mä en pelkää.
Isä!?
Sydäntäs seuraa. Käännä sun keulaa. Nyt kohti aikoja niin aitoja ja taikoja. Siis
sydäntäs seuraa. Käännä sun keulaa. Niin aitoja ja taikoja. Sydäntäs seuraa.