Estàs despert.
I tan alegre com sempre.
No, Bruixot.
No sé res de Nilfgaard ni de la noia.
I no, no he preguntat.
Em poden penjar només per preguntar.
I llavors com tindríem aquestes… converses tan agradables?
Vols perdiu?
L'he caçat per a tu.
No la vull.
És clar que no.
Desagraït de merda.
Encara no menja?
Segur que mereix la vostra ajuda?
Això ho decidirem nosaltres.
Com vam fer amb tu i els Scoia'tael que ens vas demanar que acollíssim.
No et donaré mai ordres, Milva. Ni t'abandonaré als horrors del passat.
Però tens un deute.
Mantingues-lo en vida.
Per què és tan especial?
Tu no ets l'única que protegeix ànimes perdudes.
Molts dels que ho fan estan destrossats.
M'acaben de dir que han vist un carruatge nilfgaardià.
- Quant falta perquè sigui amb l'Emhyr? - Ho sé tan bé com tu.
- Què farem, Geralt? - Ajuda'm a aixecar-me.
Amb compte.
- Para! - Deixa'l.
S'ha trencat l'esquena, i mira-li la cama.
No pots marxar si no et recuperes.
I no ho faràs si no deixes que t'ajudem.
Necessites més aigües sanadores i molt de repòs.
Perdiu?
- Dona'm la perdiu dels trons. - Vaja, ara sí que la vols!
Hi ha una tensió molt rara entre vosaltres.
No pretenc dir-los com fer la seva feina,
però ¿segur que aquestes sanadores estan…
qualificades?
[llengua antiga]
Ei, estàs bé?
[llengua antiga]
Les aigües no han funcionat.
Són per a éssers naturals, no mutants.
- Recull. Marxem al matí. - Ja.
Et puc suggerir que esperem que et deixi de sortir pus de la cama?
No estàs en condicions de caminar pel bosc, i menys pel Continent.
No deus poder ni empunya l'espasa.
No l'atures?
Fa mesos que li dic que pensi en ell i no només en la Ciri.
- No ets inútil del tot? - Però m'equivocava.
Protegir la seva família és la seva raó de ser.
L'hauria de matar per aturar-lo. I, encara que estigui fet un nyap,
m'aixafaria com una formiga, o sigui que no.
No l'aturaré.
Si necessita la meva ajuda, la té.
Esteu tots dos com un llum!
De debò creus que pots anar a buscar-la?
Perquè ja series mort.
Deixeu-lo anar!
Crach an Craite.
Ni rastre de la Ciri a les Skellige de l'est.
Saps res de la resta de la flota?
No és morta. Ho noto.
Ja, però l'alternativa no és gaire millor.
Al sud corre el rumor que la Ciri es dirigeix a Nilfgaard.
No voluntàriament.
El Vilgefortz.
Un mag corrupte d'Aretusa.
La porta amb l'Emhyr.
Escolta, el tribunal parla d'acords de pau.
Si la Ciri s'alia amb Nilfgaard,
estem obligats a seguir-la.
- Lluitaries per a Nilfgaard? - No!
No voluntàriament.
Però la Ciri també és princesa de Brugge i un munt més de vassalls.
Aquells senyors botits no oposaran resistència.
Si la Ciri s'uneix a Nilfgaard, ho fa tot el Continent.
La trobaré a temps.
Llavors potser deixen de parlar de rendir-nos.
Saps on l'amaga aquest tal Vilgefortz?
Ciri?
Ciri, ets aquí?
Pels déus!
Què ha passat aquí?
Són les nostres alumnes.
És pitjor del que creia.
Si busqueu el Vilgefortz,
no hi és.
Busquem la Ciri.
Doncs us estalviaré temps.
El castell està buit.
Quina mena de màgia fa això?
- Cap que practiquem. - Ni que haguem vist.
Com és que no vam veure qui era realment el Vilgefortz?
Algunes sí.
Unim-nos per revertir l'encanteri.
Totes.
S'ho mereixen.
[llengua antiga]
Nissa.
Eva.
Elisabet.
En pau descansin.
Vull marxar d'aquí com abans millor.
Això no està bé.
Quedeu-vos si voleu. Jo me'n torno a Tretogor.
Pareu!
No les podem deixar allà!
Mereixen un enterrament com cal.
Per honrar-les.
Recordar-les.
Ara les recordareu?
Critica'ns tant com vulguis.
Però aquestes noies van morir a Redania. El Vilgefortz va actuar davant teu.
Sí, i no les hauria dut aquí si ella les hagués vigilat a Aretusa.
Sempre has alabat la Germandat, la seva importància per protegir el Caos.
Però, amb el Vilgefortz, només alabaves l'home.
Estalvia't el sermó.
Sé que he fracassat, però tu també.
Vinga, fuig.
Però recorda que estaves disposada a enfonsar la Germandat.
I per què? Pel Caos? No.
Vas sacrificar-nos a tots per fer-li ombra al Dijkstra.
Com…
Som companys.
- Puc confiar en el Dijkstra. - Com jo en el Vilgefortz?
Aquest és el problema de la confiança.
La tens fins que la perds.
Pareu.
Cada minut que passa el Vilgefortz s'acosta més a Nilfgaard.
No sé què volen ell ni l'Emhyr de la Ciri,
però mireu què els va fer a aquelles noies.
Les portarem a Aretusa.
Els donarem sepultura.
I després… lluitarem.
Perquè això no es repeteixi.
Tanqueu la porta!
N'estàs segura?
Nilfgaard ha mogut peça.
Ara ens toca a nosaltres.
Pressioneu. Hem de prendre Dillingen per assegurar el front.
Fringilla.
Has tornat d'entre els morts just a temps.
Deixeu-nos.
Bon dia, senyor.
Els meus guerrers em diuen que…
la teva arribada a Aretusa
va ajudar a assegurar el que alguns titllarien de victòria.
Sí.
Vam tenir èxit a Thanedd gràcies al sacrifici dels elfs.
És gràcies a ells que la Germandat és una ruïna.
El Nord, però, encara és un contrincant digne.
Hem d'assegurar els ports de Xin'trea i controlar el Yaruga.
La via d'abastament de Temeria.
Si la perden, perden la guerra.
Necessiteu algú que conegui Xin'trea per dins,
algú que tingui en ment els interessos de Nilfgaard.
Proposes que perdoni els teus pecats i t'enviï a Cintra?
Que ens hi envieu, senyor.
Braç a braç.
La Cirilla torna a casa.
És el que tots volíem.
I regnarà al vostre costat, tal com estava previst.
I ella…
us necessita aquí.
A Nilfgaard.
Permeteu-me servir-vos
com a governadora imperial de Xin'trea.
I la Francesca pot donar als seus la llar que mereixen.
T'he de dir que la mort t'escau, Fringilla.
I espero que ser governadora imperial també.
Sobretot amb la… reina dels elfs al costat.
No us en penedireu, senyor.
I gràcies per reconèixer que hem complert la nostra promesa.
- Els Scoia'tael mereixen pau. - Els Scoia'tael?
No.
Pots dur els elfs a Cintra,
els vells, malalts i que no puguin lluitar,
però els Scoia'tael es queden.
Coneixen el terreny. Són molt eficaços al Nord.
Voleu dir que són prescindibles.
No ho faran.
No mentre em serveixin.
Doncs renega d'ells.
O moren lluitant per nosaltres
perquè la resta visqueu
o moriu tots
lluitant per sobreviure.
Els elfs han fet molts sacrificis.
No deixis que siguin en va.
Ves-te'n.
Fora.
Ja em pensava que eres mort. Juraria que et vaig cridar ahir.
He vingut tan ràpid com he pogut.
Els morts van més ràpid. Era un acudit.
Canviant de tema, què en saps, del front?
Nilfgaard ha pres ciutats a Aedirn, Lyria i Cidaris.
I el Radovid? Se'n sap res?
Tenim molts efectius buscant-lo.
Això no és el que em vas prometre.
Hem tingut imprevistos.
Havíeu de purgar la Germandat i tornar com a herois.
En lloc d'això, Aretusa és una ruïna,
la Germandat ja no té germans
i el meu germà és mort en alguna cuneta.
Veig que obres la boca.
No. No m'intentis manipular.
Tu no, Sigismund.
La sort té un paper en tot allò que fem.
I, tot i que el mitigo tant com puc, vam tenir mala sort a Thanedd.
Uns minuts tard,
uns reforços que no van arribar
i un collons de bruixot.
Però la nostra informació i el pla eren correctes.
És igual. El meu poble dubta de mi.
Hem passat èpoques complicades, però cap com aquesta.
S'ha de donar exemple.
Ho sento molt.
Perquè sé que aprecies la Filippa.
Però algú ha de pagar.
No em tornis a decebre.
Ja series mort.
Torna al llit, Bruixot.
Se'n va.
Amb mi o sense.
Està recuperat del tot? És clar que no.
Mira-li la cama. Sembla un mitjó ple de bales.
I per això necessita que algú…
el cuidi fins que millori.
Tu no ets el seu amic.
Vas amb ell per treure'n una altra cançó quan mori.
Com goses?
Espremeria la seva mort amb unes tres cançons.
I potser un poema èpic, o sigui que…
Ets inútil.
I ell és un inútil integral.
Morts no li serviu de res a aquella noia.
Cada dia que passo aquí la Ciri corre perill.
Que tu t'amaguis del món
no m'obliga a fer-ho a mi.
Molt bé.
Marxeu.
No et vull sentir.
T'equivoques.
No em fa por marxar.
Em fa por el que els faria…
als que em van fer mal,
si marxés.
Conec aquesta por.
Se suposa que les aigües et fan oblidar.
Suposo que a mi tampoc em van fer efecte.
Et recorda algú a qui vas perdre?
Sembla important.
Em recorda algú a qui vaig matar.
Intento allunyar-me dels problemes.
- Monstre! - Carnisser!
No ficar-m'hi.
Però la vida sempre m'obliga a intervenir.
O a decidir.
T'entenc.
Et fessin el que et fessin…
espero que ho paguin.
El món no funciona així.
Tissaia.
Tissaia, mira'm.
Redania i Kaedwen han perdut una altra batalla.
Des de quan t'importen les tropes?
Des que soc responsable de la mort de cada soldat.
La guerra era inevitable.
Segur?
Podries haver entregat el cap de la Ciri als reis per satisfer-los.
Però no ho vas fer.
No.
No podria.
El teu dolor és el meu.
El meu dolor és el teu.
Ens fan fer molts sacrificis.
El preu d'aprendre màgia.
Quan vaig venir a Aretusa, expulsaven les dones embarassades.
"Interessos dividits",
deien els homes.
Vaig fer que ens respectessin.
L'encanteri no era per accedir al Caos, sinó per tenir un lloc a la taula.
La Germandat va dir que era atrevida.
Però estava desesperada.
- El primer de molts errors. - Para.
Mira, no queda res.
Oblida'ns. Ves-te'n a Brokilon.
- Salva el que puguis amb el bruixot. - El Geralt té ajuda.
Jo m'he de centrar en la Ciri. Si torno sense ella, hauré fracassat.
Hi ha fracassos pitjors.
Para d'odiar-te d'aquesta manera,
de sentir pena per tu mateixa
i de deixar que el Vilgefortz et faci dubtar de qui ets.
Tu no ets així.
Et conec.
Millor que ningú.
Tot el que he fet, tot el que m'han fet,
hi he sobreviscut gràcies a tu.
Ets la persona més forta que conec.
Recorda la teva força.
Ets la Tissaia de Vries. Ets la nostra mare i et necessitem.
Et necessito.
El funeral de les novícies.
És l'hora.
Ves. M'assereno i vinc.
Gràcies.
Una de les primeres coses que aprenem del Caos…
és que sempre té conseqüències.
Aquesta màgia té un preu.
I, al final, tots l'hem de pagar.
No és cap regal.
És un intercanvi.
I sovint aquest intercanvi ens enfonsa en la foscor.
Però sempre hi ha punts de llum.
Ensenyar-te ha estat el millor que he fet a la vida.
M'encantaria acompanyar-te en el següent tram del teu viatge.
Sé que faràs coses meravelloses, filla meva.
Però em temo que no puc venir.
Hi ha un preu que he de pagar.
[llengua antiga]
De vegades les flors…
només són flors.
I el millor que poden fer
és morir.
Geralt.
Yen?
Has vingut.
Soc jo.
Ho sento.
Ho sento molt.
No la tinc.
No.
És culpa meva.
Vaig deixar que el Vilgefortz em vencés.
No vaig poder protegir-la.
Ha destrossat tot el que estimo.
La Tissaia.
És morta.
Sé que no és just, però…
estic molt enfadada amb ella.
Ara qui ens queda?
Et tenim a tu, Yen.
Jo buscaré la Ciri.
Aquells mags et necessiten.
No és just.
M'has de curar, Yen.
- Les dríades han fet el que han pogut. - Hi ha ferides que la màgia no pot curar.
Ja ho sé.
Faré que el Vilgefortz ho pagui.
I m'és igual que sigui emperador, l'Emhyr també ho pagarà.
Digues que ens tornarem a veure.
Digues-ho.
Et necessito, Geralt.
Jo també et necessito, Yen.
[llengua antiga]
Algú ha de pagar.
Sí, s'ha de pagar el preu.
Pels déus, és veritat. Ets aquí!
Ets viu!
Vaja, que bonic.
Ha quedat molt bé.
Estava preocupadíssim. No t'haurien d'haver abandonat.
Tranquil, hi haurà conseqüències.
- La Filippa… - M'ha trobat i m'ha dut a casa.
Altesa.
No podia descansar
sabent que ell corria perill.
Sé que l'alçament de Thanedd us sembla una decepció,
però, creieu-me, no va ser un fracàs total.
Vam desemmascarar el traïdor
i vam crear un buit de poder que només nosaltres podem omplir.
Un buit de poder?
- La Germandat i el Nord pengen d'un fil! - Sí.
Però tinc un nou pla per a Redania, majestat.
Ja ho veureu.
Ja ho veuràs tu, canviaformes de pacotilla.
Estàs fet un fàstic i fas pudor. Ves a rentar-te immediatament.
No em quedo.
- Què? - Venia a demanar-te que em deixis marxar.
On? Que estem en guerra.
I jo no hi pinto res.
Fa anys que m'intentes trobar utilitat,
que em fas fer d'home de palla.
Jo no soc cap espia.
Ni un bon príncep.
Però per fi he trobat el que m'agrada.
Algú.
Necessita la meva ajuda.
Us he preparat un bany.
Agafa les capes… No, tot el que sigui de pell.
Porta-ho al mercat, ven-ho tot i porta'm els diners.
Sí, de debò. No, el meu germà no et matarà.
Bé,
ara tot depèn de nosaltres.
Vaja. Estàs bé?
El Vizimir…
no s'equivoca, normalment.
La vam cagar.
Li vam prometre la Germandat.
L'hegemonia de Redania!
El Vilgefortz se'ns va avançar.
Sé que creus que el Vizimir és un ximple, però és el rei.
I si exigeix un culpable…
l'obté.
Algú ha de pagar.
Per Thanedd.
Digues al Vizimir que va ser culpa meva.
Fes-ho.
Sabia que et podia confiar la vida.
Però tinc una altra estratègia.
- Què? - Tinc un pla per cobrir-nos als dos.
Què vols dir?
Està tot disposat.
No esperarà altercats, ni a la cerimònia ni per part nostra.
Serem a primera fila.
Una posició privilegiada. Jo agafaré la Ciri i…
Prou.
Ja hem fet massa sacrificis.
Què insinues?
- Acceptaré l'oferta. - Francesca.
Aquest pla no ha estat mai real.
Podria funcionar.
- Podríem governar juntes. - I estar al seu servei?
M'hi nego.
Vull sortir d'aquí, d'aquesta guerra
i d'aquesta esfera.
I la Ciri, ella…
ens ho pot oferir.
Et pot oferir Dol Blathanna.
- La trobarem. És… - No.
Dol Blathanna és…
Era un lloc real.
Tangible.
Al mapa.
A la vista de tothom.
Però la vam perdre.
Casa meva és on els meus estiguin segurs.
No en una esfera desconeguda a mans d'una noia de poders desconeguts.
És massa arriscat.
Sobretot si Nilfgaard ens protegeix.
No. ¿Ja no recordes
que no tothom hi està segur?
Sí, sé el que significa.
Condemnaré els Scoia'tael a morir.
Per salvar els altres.
Escolta'm. T'he dit que no.
L'Emhyr és cruel.
Tot els humans ho són. Com a mínim l'Emhyr és sincer.
No. És un mentider!
Va fer matar ta filla i em va parar una trampa.
L'Emhyr va matar ma filla?
Sí.
I llavors va utilitzar Redania per manipular-te.
La va matar l'Emhyr i tu ho sabies?
Et va parar una trampa?
Tot anava malament. L'Emhyr venia a Cintra
i me l'havia de guanyar.
I li vaig dir que ta filla era…
- Era una manera de fer-vos quedar. - De fer-nos lluitar.
L'Emhyr va assassinar ma filla.
I he perdut mon germà,
el meu marit
i centenars dels nostres.
- Per la teva mentida. - No puc tornar enrere.
S'ho mereix.
Es mereix patir tant com tu.
Podem fer-ho.
Filla per filla i la pau eterna per als elfs.
- Ho aconseguirem. Has de… - No em toquis.
Ell no sap què és el patiment.
Però ho sabrà.
I tu també.
Aviseu algú!
De pressa!
- Escorcolleu el castell. - Sí, senyor.
- Ja! - Seguiu-me!
- Què ha passat? - Vigileu les portes.
No ho sé. Però ho descobriré.
I el responsable pagarà.
Hem d'actuar ràpid.
Els enemics aprofitaran la tragèdia, diran que no tenim líder.
- Crideu els guàrdies. - Seguiu-me.
No podem deixar que aquest rumor s'escampi.
Tenim la gran sort
que el Radovid hagi tornat sa i estalvi.
De cor i esperit forts,
per Redania primer i sempre,
diguem junts:
llarga vida al rei Radovid.
Llarga vida al rei Radovid!
Costa creure que hagin passat tantes coses
en una setmana.
Tot el que heu perdut.
Totes hem perdut.
Casa nostra.
La nostra història.
Persones estimades.
Una mala setmana per a la màgia.
Perdó. No serà el mateix sense la Tissaia.
Ho sé.
- Però no em queden llàgrimes. - Millor.
No us he fet venir per compadir-nos.
Ella no ho suportaria.
Som aquí per complir la promesa de no deixar que això es repeteixi.
Aretusa ja no hi és.
El futur de la màgia és més inestable que mai.
L'hem de protegir.
El mag més perillós que existeix
té la font més poderosa que ha conegut el Continent.
Hem d'eliminar el Vilgefortz.
La vella guàrdia ja no hi és.
Depèn de nosaltres.
Hem de decidir com avancem.
Cavalca, Bruixot…
amb el vent…
El vent hura… Vent huracanat?
Em sona d'alguna cosa. "Vent huracanat?"
Cavalca…
No interrompis mai un artista mentre parla amb les muses.
Jo et conec.
Dara.
Em vas ajudar a arribar a Xin'trea.
Dara.
Sí, me'n recordo.
Un futur brillant.
Tot i que no pensava en això.
Vaig ser a Shaerrawedd, lluitant amb els Scoia'tael.
Havien mort la meva família, vaig estar sol molt de temps.
Quan vaig trobar els meus, creia haver recuperat el que havia perdut.
Un objectiu, esperança, una família… Pau.
Però van acceptar ajudar la Flama Blanca a provocar la guerra.
Jo no podia.
I vaig fugir.
És normal tenir por.
No tinc por.
Estic cansat de fugir.
Si segueixo portant aquest odi dins,
em matarà.
Sí, et matarà.
Coneixia la Ciri.
Amb ella em vaig sentir segur per primera vegada.
Si la tornes a veure,
digues-li que la perdono.
I que ho sento.
No recordo
que la recepta de l'elixir del Vesemir dugués
tants…
intestins de cuc.
No.
però és el més semblant que he trobat al verí d'yghern.
No, pobret. Mira'l.
Perdona, noi.
Tracta'l amb amor.
No serà tan potent com el del Vesemir,
però m'hauria d'aguditzar els sentits.
Fot-li amb…
Sí!
No.
Ja series mort.
Ens n'anem.
Ja.
Avui és un dia propici.
Gràcies a tu.
L'emperador Emhyr var Emreis, Deithwen Addan yn Carn aep Morvudd,
dona la benvinguda a Cirilla Fiona Elen Riannon.
Reina de Cintra,
princesa de Brugge
i duquessa de Sodden,
rep el títol de duquessa de Rowan i Ymlac
i senyora del castell de Darn Rowan.
És la nostra convidada d'honor
i esperem que ens condueixi
a una època de pau i prosperitat.
Benvinguda a casa.
Ets on et pertoca.
És un plaer, majestat.
Llarga vida a la princesa Cirilla!
Ei. Rosseta.
Rosseta.
Per fi et despertes.
Vols sortir d'aquí?
- T'ho menjaràs? - Sí.
Un bastó en una roda.
Ei, rosseta.
Què et sembla?
Qui ets?
El rei d'Ebbing si et sembla.
Fes exactament el que digui.
Kayleigh. Et sona?
Una de les Rates.
El baró n'ofereix una recompensa considerable.
- Per això no l'he mort jo mateix. - Kayleigh, eh?
El baró et deurà donar una patacada i un barril d'hidromel.
La nostra
és molt especial.
És la mocosa que busca Nilfgaard.
Ets més inútil que un eunuc en un prostíbul.
Ja l'han trobat.
Si l'han trobat, per què encara n'ofereixen recompensa?
No val res més que el que té entre les cames.
Cosa que m'interessa.
- Nosaltres no mengem? - Ves a cagar!
Tenim gana.
Ho veieu?
És de casa bona.
Que ximple.
Ja t'ha dit que tenia gana, idiota.
Skomlik! Fes el que vulguis amb la noia, però la rata és meva.
Torna'l a tocar i t'enfonso l'espasa a l'ull.
Seieu.
- No us mogueu. - De seguida ensenyes les dents.
Ho captes?
Vaja, no ets inútil del tot.
És bo saber-ho.
Ara passa-me-la.
És més alt que tu, tap de bassa.
Demostra-m'ho. Aixeca't.
Aixeca't. Demostra-m'ho.
Vinga.
No ens convideu a la festa?
Qui collons és?
Filla de puta.
Són les Rates!
Putes rates!
La mocosa i jo marxem.
Mistle, darrere!
On et penses que vas?
- Ni se t'acudeixi. - Kayleigh!
Sabia que eres viu, mitja merda.
Enrere! Són meus.
Eh, vine aquí.
Molt bé, Reef!
Aparta't.
Hola, problemàtica.
Un combat just?
A veure com lluites contra un humà.
No ets prou home per guanyar-la.
Me les pagaràs, mala pècora!
Collons.
Està jugant amb ell.
D'un en un.
- No arribarem a temps. - No us atureu.
En fila!
Identifiqueu-vos bé. Buideu-vos les butxaques.
No trobarem la Ciri si no passem.
O em puc endur la teva senyora i que em convenci ella.
Hi ha d'haver una alternativa.
- Tardaríem dies. - Tingui.
Molt bé. Endavant.
Gràcies.
Bon dia.
- Hola. Què tal? - Papers.
- Els hem perdut. - Però ens agradaria compensar-lo,
per les molèsties, amb…
Un moment.
No em penses ajudar?
Si voleu passar, pagueu.
Miri, aquí té dos orens.
Amb això no n'hi ha prou, tarat.
Això estaria bé.
Espera.
Per les molèsties…
amic meu.
Això no, Geralt.
Molt bonic.
Passeu.
Moltes gràcies.
Un plaer.
Estimat amic,
un dia em vas explicar un somni
en què caminaves per camps infinits
cap a un obelisc amb noms de morts.
- El peatge. - No!
Et seguia una dona d'ulls blaus i freds.
Marxeu o deixareu òrfena la nena.
La coneixies perquè sempre et seguia els passos.
Tu no t'aturis.
Hem de trobar la Ciri. Geralt.
"Per què?", li vas preguntar.
Estaves destinat a acabar sol?
Per què no els deixes passar amb la nena?
Ves a cagar.
O me l'enduré a casa a veure què en puc fer.
¿Volia que tu, un bruixot que no necessitava ningú,
sabés el que és la por?
Li vas dir la veritat.
Sempre havies tingut por.
Fins ara.
Perquè t'ho havia pres tot.
També t'havia pres la por.
Ara tu i jo sabem què vol dir necessitar, estimar.
Perdre-ho tot.
A la porra la neutralitat.
Ja no tenim por.
Vine aquí!
Geralt, l'espasa!
Ajuda'm.
Té.
Tothom sota el carretó!
Mateu-lo!
Ara veuràs!
Sí, ja ho sé.
Ja seria mort.
Jo també he estat perduda.
L'Eithne diu que encara ho estic.
Hauria estat bé
tenir algú que em cuidés com tu a aquesta noia.
Estan tots bé.
Ja està?
Encara no.
Te n'has deixat un.
No.
Aixeca't.
Si arribes a Nilfgaard abans que jo,
digues al cabró de l'Emhyr
que per més exèrcits i per més muralles que tingui,
alliberaré la Ciri.
Entesos?
Estic convençuda, Geralt,
que trobaràs la Ciri.
I jo m'asseguraré que aquest món sigui segur per a ella.
I, si ens hem d'enfrontar als ulls blaus i freds de la mort,
ho farem.
Però serem els últims a caure.
D'això n'estic segura.
Amb tot el meu amor…
Yennefer.
- No et salvarem més. - És mentida i ho saps.
Calleu i agafeu tot el que tingui valor.
Ningú no diu res d'ella?
- És muda o alguna cosa? - Doneu-li un moment.
Diuen que fa sentir malament.
Matar algú.
Però és mentida.
Hem de marxar.
Està sola?
Sap brandar l'espasa.
Com et dius?
Digueu-me Falka.
Cavalca, Bruixot,
amb el vent huracanat.
Cavalca, Bruixot,
a la cerca del teu fat.
Cavalca, Bruixot,
amb el vent huracanat.
Cavalca, Bruixot,
porta el vent de llibertat.
Desvetllat sota sols glaçats,
traïdors i escollits.
Alça't, arriba el moment
de prendre els cels.
El van trair, però ja no més.
Torna a brandir l'acer.
La plata flueix dins seu
i la venjança als ulls.
Cavalca, Bruixot,
amb el vent huracanat.
Cavalca, Bruixot,
a la cerca del teu fat.
Cavalca, Bruixot,
amb el vent huracanat.
Cavalca, Bruixot,
porta el vent de llibertat.
Mentides i encantaments
mai superen el destí.
Vols fer col·lidir els mons.
Digues les teves intencions.
Cavalca, Bruixot,
amb el vent huracanat.
Cavalca, Bruixot,
a la cerca del teu fat.
Cavalca, Bruixot,
amb el vent huracanat.
Cavalca, Bruixot,
porta el vent de llibertat.
Humans més monstres que criatures.
Bruixot més humans que ells.
Carnisser, Llop Blanc o salvador.
El bruixot torna
a la fi.
Vinga!
Cavalca, Bruixot,
amb el vent huracanat.
Cavalca, Bruixot,
a la cerca del teu fat.
Cavalca, Bruixot,
amb el vent que per tu ha udolat.
Cavalca, Bruixot.
No temis el vent que ha udolat.
Per tu ha udolat.
Subtítols: Maria Romero Soronellas