Låt dem dingla!
Knäck deras magra nackar!
Knäck dem!
För Temerias modiga pojkar!
Sparka de kaedwenska arslena tillbaka till deras isiga skitstat!
Ja!
-Färdats långväga, min vän? -Jag far dit kung Demavend skickar mig.
En kunglig budbärare?
Då tar du väl min bästa häst?
Jag lämnar den vid nästa post. Under namnet Aplegatt.
Halt och utsjasad.
Häll upp ett stop av din finaste öl, så sätter jag upp det på kungens räkning.
Stämningen är hög häromkring.
Hängningar är bra för affärerna.
Den där spionen blev vår fjärde avrättning på lika många dagar.
En kaedwan, en aerdirnier…
-Se på ögonen. -Se på henne!
Där har vi problemet. Vad gör en magiker ända här ute?
Hon borde koncentrera sig på den kungliga freden,
inte svassa runt och lata sig på landet.
Fast med det utseendet får hon gärna lata sig med mig i natt.
Du vet väl att de förblir vackra genom att bada i människoblod varje kväll?
Tack för ölet.
Vi ses.
Raka vägen till Tissaia. Inga portaler.
Ja, milady.
Kylig kväll, eller hur?
All lycka på färden, fröken.
Jag önskade dig bara lycklig resa.
-Jag såg dig. -Va?
Ursäkta. Bry er inte om flickan. En häst sparkade henne i huvudet.
-Har inte varit redig sen dess. -Nej.
Det fanns ett torn. Du träffades av en pil.
Skulle vi inte hålla låg profil? Du gör det inte.
-Jag styr inte synerna. -Men vem du babblar med.
Sluta dra i mig som en gnällig unge.
-Jag såg hans död och måste vända om. -Tänk om hans död förhindrade nåt värre.
Vad blir konsekvensen då, fulnos?
Jag vet inte.
Inte jag heller.
Men att förändra ödet är ett tungt ansvar.
Dina syner kommer allt oftare.
Det är en tidsfråga innan nån hittar oss.
Vi måste ta oss till Aretuza fortare.
Du är rädd.
Jag lovade Geralt att skydda dig. Vi behöver nåt som inte går att spåra.
Vi måste handla lite.
Jag kan inte släppa hur söta de är.
För att vara monster. Små nalleansikten som säger:
"Nej, snälla, skada mig inte."
Och sen, pang, huggtänder.
Som en båtlast med huggtänder. Rakt i plytet på en.
Hur många hade den ätit?
-Sju. -Jaha.
-Och allt det där behövs. -Tydligen…
Verkligen? Hur mycket kan deras upplysningar vara värda?
-För att hitta den som jagar Ciri? Mycket. -Och vad är det till?
ENDAST AVTALADE MÖTEN INGET TILLTRÄDE
Är det där en dold jättespik i metall i din mystiska dörr,
eller är du bara glad att…
-Inte din bästa. -Ja, alla är inte guld.
Hur visste jag att det var du?
-Goddag, Codringher. -Goddag, Geralt.
Nämen, dra på trissor, vicomten av Lettenhove.
Ett sällsynt nöje.
Vet du, jag hade precis fått säkerhetsanordningen utbytt.
Avtala tid nästa gång.
God morgon, herrn.
Det väntar på dig.
Det här kommer att hjälpa dig att få det du förtjänar.
-Bad du dem justera balansen? -Vad tror du? Du sa ju det.
Min fru tycker om min skalle, så jag valde att lyda order.
En gång vann jag ett imperium med ett sånt här svärd.
Det vill jag höra om.
Sommaren gick mot sitt slut, år 1260.
Det var min sista man och jag.
Vi hade inte ätit på dagar.
Våra svärd var slöa som skedar efter alla blodiga sammandrabbningar.
Det var min sista chans att störta troninkräktaren.
Jag insåg att enda sättet för mig
att återta min tron var att infiltrera slottet,
döda alla som stod mellan mig och mannen som hade stulit mitt liv.
Ett djärvt företag.
Du menar dåraktigt.
Kejsaren.
En dvärg fick mina stövlar i utbyte mot ett svärd av Mahakam-stål.
Det svärdet gjorde den jäveln huvudlös.
En dag kommer att krig höra till historien.
Bara vara avlägset minne.
Jag ska ha min drottning vid min sida
och folkslagen i vår värld ska leva i fred.
Och du ska göra ett nytt svärd åt mig.
Ett värdigt ditt hantverk.
Ett svärd som anstår Kontinentens kejsare.
Skål för det.
Gift.
Inte gift.
Alla dricker.
Drick.
Jag kan inte.
Vill du att Vita Flamman förgiftas?
Drick.
Jag sa drick.
Det är inte förgiftat.
Riddarsporre! Vilket nöje.
Jag försäkrar er, frun, att nöjet helt och hållet är mitt.
Ni hade gärna fått min autograf, men ni tycks ha ont om papper.
Du sa en gång att du, likt häxkarlar,
skyddar folk från såväl monster som monstruösa svårigheter.
Eftersom ni visste att jag skulle komma,
tycker jag att vi pratar om mina svårigheter.
Den där Rience som intresserar dig så är en synnerligen mystisk figur.
Vi har förstås hört talas om honom.
Men frågan är varför du har det?
Han hotade att döda en vän.
Inte jag. Bara lugn.
Dem som trollkarlarna ratar lär ofta upp sig till mördare.
Och vi vet att Rience sparkades ut från Ban Ard.
-Det stöder vår teori. -Vilken?
Att han arbetar för en mäktigare trollkarl.
-Du skrämde min katt. -Jag ber om ursäkt.
Jag hade aldrig trott att myntskrammel skulle skrämma den.
Jag är rädd att upplysningarna du söker kostar lite mer, Geralt.
Jag föreslår ett vad.
Jag vänder ryggen åt dig,
och du kastar den här mot mitt huvud.
Om du träffar, vinner ni.
Missar du, berättar ni allt jag vill veta.
På kredit förstås.
Tror du verkligen att jag går med på det här vadet?
Nej.
Jag vet det.
Du darrade inte ens.
Varför skulle jag? Jag hörde att du försökte missa.
Din gamla mjukis.
Vissa högre trollkarlar har hemliga elever
som utför förbjudna eller ljusskygga ärenden.
Trollkarlarna kallar det att ha nån i sitt ledband.
Vems ledband?
Vi vet inte.
Men vi vet var trollkarlen ägnar sig åt sina skumraskaffärer.
Det finns ett slott, Vuilpanne, nära de gamla röda…
-Ammonitgruvorna. -Ja.
Vid utkanten av Piana.
Vet du det, är du redan för djupt indragen.
Den här trollkarlen, vem det än är,
är mycket farlig.
Låt det vara, Geralt.
Kommer inte på fråga. Men det visste du.
Tack för er tid.
Hälsa alvblodsprinsessan från oss.
Har ni en klient som söker henne?
Istredd.
-Magikern? -Ja.
Du vet att han inte är den enda beredd att betala
för flickan i den vithåriga häxkarlens sällskap.
Vill du rädda henne? Då behöver du hitta en annan flicka…
Någon kriget gjort föräldralös.
-Askblond, grönögd… -Nej.
Geralt, min vän.
Föraktets tid närmar sig.
Djupt och oinskränkt förakt.
Jag föreslår en enkel lösning.
Någon måste dö så att någon annan
kan leva.
Jag betalar inte för det jag älskar med självförakt.
Kom.
Tack.
Skurkaktiga magiker, makthungriga monarker och nu Istredd.
Tröttnar du inte på att jämt vara på flykt?
Vad sägs om att föra henne i säkerhet?
Varför spånar vi inte lösningar på vägen till Redania?
Du.
Jag hör hur du tänker.
Dra inte "jag färdas ensam"-kortet eller "det är för farligt"-kortet.
Jag vill påminna om att jag nyss var lockbete för herr Eldfingrar.
Jag uppskattar det.
Jag vill inte utsätta dig för fara igen.
Därför måste jag till Vuilpanne.
Jag letar upp dig när Rience är död.
Annars gör han det när du är död.
-Vad söker vi? -Ett mirakel. Häng med.
Vad var det för brev du skickade?
Till Tissaia.
Jag sa att jag kommer hem.
Finns risken att hon säger nej?
Det är komplicerat.
På grund av mig?
Ja, du komplicerar ofta saker.
Sant, men jag är inte den enda.
Du övervakar måhända mig,
men jag har också ögon.
Och vad ser du, fulnos?
Oftast en bild av mäktig perfektion.
Utmärkt.
Men du skrev tre utkast till brevet.
Det är nåt annat också, visst?
Vi måste röra på oss.
Här. Dra den genom risbusken du har på skallen.
-Lösenord. -Trashank.
Träningen har inte hjälpt dig med din kraft.
Om nåt har den fört den till ytan, gjort den mer närvarande.
Härligt.
På Aretuza kan du lära dig att fokusera synerna mot den framtid du vill se.
Om jag inte vill se nåt, då?
Då blir du blind för helheten.
Här är hon. Kom!
Yen!
Tacka gudarna, du lever.
-Ge mig skvaller. -Inte nu, Keira. Jag behöver hjälp.
Min tjänarinna och jag behöver en av dina portaler.
-Till Aretuza. -Återvänder du till Aretuza?
Efter kvällen med den icke-dödliga avrättningen?
Jag hoppas att de glömt det. Eller åtminstone förlåtit mig.
Lycka till. Tissaia förlåter inte mig.
Man knullar en streberprins med ögonen på tronen…
Hur som helst, roligt att se dig.
Affärerna går smärtsamt dåligt.
För att folk som lämnar sina riken halshuggs.
-Av vem? -Varandra.
Man trodde att hotet från Nilfgaard skulle få Norden att skärpa sig.
-Kan Brödraskapet inte göra nånting? -Skynda på.
Rappa på.
En portal till Claremont.
Hen här har nåt som väntar.
Nu.
Lite snus, raring?
Jag står över.
Döda slynan!
Ciri!
[talar alvspråk]
Håll den öppen. Jag kommer strax.
Spring!
Hörru! Vad i helvete?
Du anar inte vem du precis förargade.
Vad har ni gjort?
Han var en av Houvenaghels män.
Vill ni inte bli halshuggna, måste ni fly.
Vänta.
Nu.
Magin organiserar kaoset.
Detta förutsätter två saker.
Balans och kontroll.
Utan dessa två kommer kaoset att döda er.
Har nån sett Nissa?
Elizabet, hämta Nissa
och påminn om att inga plågor, hemlängtan inräknad, tolereras.
Återvänd och försök igen, Sabrina. Det här duger inte.
Jag säger ju att han är orubblig.
Han struntar i om Foltest och hans folk svälter.
Även om Henselt ville skicka säden till Temeria,
skulle Scoia'tael ändå bara stjäla det.
Vi undrar varför kungarnas tillit vacklar.
För att vi visste att alverna var trubbel utan att agera.
Det är en förenklad syn på historien.
Men jag väntar inte bättre av dig.
Sluta gräla.
Triss får återvända till Foltests hov. Nu reder vi ut trasslet.
Det gör lika stor nytta som bandage på kapade lemmar.
Tissaia lovade dem Cirilla av Cintras huvud på ett fat och misslyckades.
Vi vill ha fred. Nu hittar vi ungen och dödar henne.
Nej!
Vi löser inte saker här genom att utbyta smädelser.
Vi lägger fram alla frågor inför hela Rådet, som alltid.
Och ni stör undervisningen.
De har inte fel.
Jag vill inte medge det, men om du…
Jag har sagt att Brödraskapet gärna får fylla min plats i Temeria.
Jag gör störst nytta här, när jag lär flickorna om sina förmågor.
Det är ett ädelt kall.
Men jag undrar om det verkligen handlar om dem.
För att du inte kunde hjälpa Ciri…
Jag ser till Nissa.
Nissa!
-Berätta om alven. -Greve de Noailles hade fångat en alv.
Han sa att hon var lönnmörderska.
Högre!
Tala!
Han tvingade mig att skära henne…
…på tusen olika vis.
Och…
Vad gjorde du?
Jag skar för djupt.
Det var första gången jag dödade.
Eggade det upp dig?
Nej.
Det förargade mig.
Det var slöseri.
Vi kunde ha omvänt alven.
Fått henne att arbeta för oss.
Hon kunde ha blivit användbar.
Ja. Användbar.
Duktig pojke.
Du tog i ganska mycket hårdare nu.
Inte för hårt?
Du skänker mig alltid perspektiv. Klarsyn.
Tack.
Du måste göra nåt i gengäld.
Radovid har förvånansvärt goda instinkter.
-Han kan kanske hjälpa med Vizimir. -Nej, jag har hanterat honom i åratal.
Jag har aldrig sett Kontinenten mer splittrad.
Nilfgaard är inte de enda som vet att den är mogen att plockas.
-Om Radovid kan vara till nytta för oss… -För Redania.
Tala med honom.
För min skull.
Vi är klara.
Det är han. Riddarsporre.
Det är barden.
Min man sa att jag hade besök.
Men det här var en trevlig överraskning.
-Tänker du sjunga en vacker sång? -Nej, vackert är inte min stil.
Jag har upplysningar.
Känner du till de där två detektiverna, Codringher och Fenn?
Nej.
Oavsett vilket…
De vet vem Rience arbetar för.
Trivialiteter. Säg, berätta.
Geralt är fast besluten att lösa det på Geralt-vis.
Han hade nämligen inte råd att lossa deras munläder, men…
…det har du. Förmodar jag.
Jag uppskattar informationen, verkligen, men jag vill höra en sång.
Nej, jag är inte på humör för att sjunga.
-Gör det. -Nej.
Ditt sällskap tycks roa sig bra utan mig och…
Sjung din favorit. Snälla.
De skulle älska en sång om din vithåriga häxkarl.
Låt gå.
Det är troligen en fälla.
Definitivt en fälla.
Nu pratar vi om det.
Du är arg.
Jag är inte arg.
Jag är besviken.
Jag sa att vi inte fick väcka onödigt intresse.
Jag vet.
Men det här var mitt fel.
Under alla lektioner skulle jag lärt dig att takt ibland är viktigare än mod.
Du låter som Geralt.
Han har inte alltid fel.
En dag kan jag vara drottning och måste använda det jag har.
Och jag har känsla för rättvisa, en dolk och bra reflexer.
-Det har du och Geralt lärt mig. -Då har vi missat saker.
Vi skulle lärt dig om konsekvenser.
Konsekvenser är en ursäkt för passivitet.
Till och med när nån kommer att dö.
-Du såg inte barnets ögon. Jag måste göra… -Nej, du valde att lägga dig i.
Budbäraren i Ellander?
Hans öde är en gåta.
Men jag vet vad som händer här.
Dominik Houvenaghel sänder sin kusin Leo Bonhart
för att täcka förlusten med pengar eller blod.
Överlevande stadsbor tvångsvärvas in i kriget som hotar på horisonten,
och där dör de på slagfältet.
Om inte sjukdom eller svält tar dem först.
Du räddade en, och hundra andra får troligen lida konsekvenserna.
Varför ska jag se framtiden om jag inte får ändra den?
Varför skulle du förstå? Du ser vad du vill, genomför det.
Knäpper med fingrarna, berg flyttar sig.
Män lyder din vilja.
Vad vet du om att slåss för kontrollen över sitt liv?
Vart ska du gå? Och handla igen?
Nej, min fulnos. Vi tar en omväg.
Varför kallar du mig det?
För att jag lovade att alltid vara ärlig mot dig framöver.
Kom. Jag ska visa vem jag egentligen är.
Var är mitt jävla svärd?
Du är fan inte ens alv.
Men du ska dö som en.
Du får betala för det här. Ditt nilfgaardiska slödder.
Res dig.
Res dig, gamle vän.
-Tack för räddningen. -Du har räddat mig mer än en gång.
Det är min plikt att återgälda det.
Vad i helvete gör du här?
Francesca ältar sitt trams om profetior, Hen Ichaer,
medan Scoia'tael dör när de rövar förnödenheter.
För att vi inte ska dö av hunger eller kyla.
Jag trodde att alla ni spetsöron var vidskepliga.
-Tror du inte på legenden om alvblodet? -Snälla.
Mitt folk byggde civilisationer
när ni trubbörade kräk ännu trodde att åska var gudarna som släppte väder.
Jag tror på fakta.
Och faktum är att Francescas Hen Ichaer är en flicka från Cintra.
Cintra?
Jag har själv sett henne.
Prinsessan är tydligen alvsläktets frälsare.
Jag orkar inte mer, Cahir.
Jag kan inte leda mina män i döden för något jag inte tror på.
Och därför kom du tillbaka.
Du har övervägt mitt förslag om att ta makten över alverna.
Ja.
Men…en sak förstår jag fortfarande inte.
Du. Du var Emhyrs främsta general.
Nu har han gett dig i uppdrag att plundra karavaner
medan du låter all ära och redlighet bankas ur dig dagligen.
Jag förstår inte. Om han är så vis som du säger,
varför kastar han bort dina gudabenådade talanger?
Jag förrådde honom.
Ljög för honom.
Han anförtrodde mig sitt heligaste uppdrag och jag svek.
Är din plan att göra bot tills du dödas av trupper från norr?
Han måste vara speciell för att vinna sån lojalitet.
Min vän, dina mannar respekterar dig på samma vis
fast du är en gammal, ful och arrogant skitstövel.
Gammal…
Om jag går med på ditt förslag
och störtar Francesca, vad säger det om min lojalitet?
Gallatin…
Du är en av de bästa soldater jag nånsin slagits bredvid.
Vita Flamman kommer att se det.
Du, inte Francesca, hjälper honom ta Norden.
Han har förtjänat min lojalitet.
Har hon förtjänat din?
Vill du höra ett bra skämt?
Jag föddes med mer makt än de flesta kan föreställa sig.
Jag lärde mig att forma kaoset efter min vilja.
Jag var ämnad att leva evigt ung
och vacker
i hovets övre kretsar.
Bara för att dö här…
…i en vinkällare,
med er.
-Vet du problemet med er magiker? -Vadå?
Ni är för jävla seriösa.
-Ja. -Så sant.
Ja…
Ja, att hjälpa Brödraskapet behålla makten
genom att hålla ruttna kungariken under armarna är seriöst arbete.
Det blir annorlunda när Nilfgaard tar makten.
-Varför? -Emhyr behöver inte magikerna.
Vilket du visar.
Om jag nånsin kommer ut,
ska jag spela spelat mycket slugare.
Jag såg en man försöka rymma.
De skickade hundarna efter honom.
De slet honom i stycken.
Kejsaren frikänner en först när man är död, min kära.
Du.
Vi har en till.
Vad är det?
Lägg honom i säcken. Pojkarna slänger ut honom.
Se så.
En till, snälla.
Lägg dina ord på is
Din blick
Tänder lågan
De säger: "Fortsätt spela fint"
Jag har ingen håg, nej
Varför slösa ord
När läppar gjorts För sällsamma ting?
Inte någon drift, men ett behov
Får mig att strunta i
Vad andra vill höra i sång
Den bästa sången består av
Outtalade kärleksord
Av dem har jag fått nog
Med dig har jag helt nog
Med dig är jag
Helt nog
Jag är
Helt nog
Ni kan klappa nu om ni vill.
Tack så mycket. Tack.
Tack ska du ha. Och du.
Tack.
Det där var…
Jag har aldrig…
Förlåt, jag är mållös. Skyll det på mjödet.
Visst, men du är inte full.
Ögonen röjer dig.
De är inte glansiga.
När man spelar på sjaskiga värdshus lär man sig konsten
att låtsas vara full
när man måste vara skärpt.
Och i ett sånt här ormbo…
Tar du tag i Rience eller inte?
Jag har alltid undrat vad som gjorde dina sånger oemotståndliga.
Nu förstår jag det.
Jaså?
Vad är det?
Du ser personer…
…som de är. Inte vad de låtsas vara.
Det är en del av det.
Och resten?
Det vet jag inte än.
Men jag tänker ta reda på det.
Under tiden luskar jag i den här Rience och hans anhang.
Tack.
Inser häxkarlen sin tur som har dig?
Det kommer nån.
Jag hör fotsteg.
-Snälla. Hjälp oss. -Han kommer tillbaka. Som alltid.
Snälla. Han gick nyss.
Hjälp mig!
Hjälp mig. Snälla.
Snälla. Han är snart tillbaka.
-Jag känner inget. -Snälla. Kom tillbaka.
-Låt honom inte skada oss. -Snälla!
Jag kommer inte ut.
Hjälp mig.
Jag skadar dig inte.
Mår du bra?
Finns det fler som du här?
Så många.
Fler och fler.
Han tar oss.
Om natten.
Få honom att sluta. Snälla.
Mannen du pratar om…
…hette han Rience?
Alvslödder.
Alltid en källa.
Nej!
Varför gör du oss illa?
-Stoppa honom! -Låt honom inte döda oss!
-Det är för sent. -Spring!
Allt vin gör dem så tunga.
Vila i frid, din jävel.
Kors!
De trodde att bagaren var en oskyldig åskådare,
men jag sa att han hade varit ormmänniskans mål hela tiden.
På tal om sånt som går snett i mörkret,
har jag berättat om den unga alven jag såg lämna Virfurils kammare?
Älskling, Virfuril är en frivol fåne.
-Vad skulle jag göra utan dig, älskling? -Inte mycket, älskling.
-Eva, mer kött. -Ja, milady.
Han sa att han var där för ett förhör.
Tortyr skulle förklara ljuden jag hörde.
Jag fick ett spännande besök av häxkarlens vän.
Han tycks tro att gamlingarna Codringher och Fenn vet nåt om Rience.
Och?
Jag undrar om vår metod för att skaffa hit flickan
skulle lyckas bättre med morot än med käpp.
Mycket intressant.
Jag borde kanske också besöka gamlingarna.
Tänk er alven, i snön med uppknäppt bälte,
och en utsökt skamfylld blick.
Jag är en rättvis kung och sa:
"Du får försprång, men vänta dig en pil i baken."
Jag ropar "spring". Han far iväg som en skadad hjort.
Sen sköt jag alven. Så här.
Håll den stilla.
Ja!
Aplegatt! Din tursamme jävel! Vad bär du för bud?
Har jag berättat om första gången Aplegatt och jag träffades?
Du tycks inte uppskatta min brors episka äventyrssagor.
Jag har hört den här förr.
Den vinner inte på att upprepas.
Tyvärr är min bror inte känd för sitt vett.
Philippa verkar tro att du har mer vett än man anar.
Eller inte.
Som Redanias spionmäster måste du inse att alla i det här rummet döljer nåt.
Även såna som min bror som framstår som vettlösa.
Vizimir döljer inget för mig.
Då känner du till hans möte igår natt?
Med Nilfgaard.
Hörde du nåt?
-Nej. -Säkert?
Inget.
Varför frågar jag ens. Du börjar bli döv.
Jag har…
-Ni har haft besök. -Vi får många…
Ni vet vem. Häxkarlen var här. Jag känner stanken.
Vad berättade ni?
Bara lugn. Vi sa inget om din uppdragsgivare.
Eller vad han egentligen har planerat för Cirilla av Cintra.
Vad vet ni om hans planer?
-Snälla, inte katten. -Berätta allt.
Nå, tänker du låta Yennefer komma hem?
Låta henne? Hon är redan på väg.
Så klart att hon är.
Med en plan, utan tvivel.
Nej, hon är lika mild som dimman som täcker vår ö.
Triss har rätt.
Gudarna förbjude, Stregobor också.
Kungarna i norr måste lyssna på oss och samarbeta.
Det sista de vill se är kvinnan som satte eld på deras avrättningsfest.
Men du älskar henne.
Ditt huvud kämpar för att smälta beslutet ditt hjärta redan har fattat.
Du leder Rådet med mig.
Hur känner du?
Gudarna vet att du ogillade henne.
Bara för att vi har för mycket gemensamt.
Dåligt humör.
Hetsighet.
Behovet att vinna alla diskussioner.
Vi har nåt mer gemensamt.
Vår kärlek…
…till dig.
Om Yennefer kan släppa det förflutna,
kan jag också det.
Vad är det?
Gammal vidskepelse.
Stenarna sägs ha beskyddande förmågor.
Du kunde säga att du tänkte på mig.
Jag möter Yennefer vid Gors Velen. Ser till att hon inte för hit problem.
En omväg till ett fält.
Förr fanns det ett hus här.
Mitt hem.
Jag växte upp här.
Ut därifrån, flicka!
Jag klarar det!
Vad kostar en gris? Och vad kostar odjuret?
Hon är vår dotter.
Hon är inte min dotter.
Du får mig inte!
Jag följer inte med.
Våga inte släppa mig med blicken.
Du har inget val.
Jag har haft stor makt i hela mitt liv.
Men jag har aldrig varit perfekt.
Jag bråkade med Tissaia om allt.
Jag ville göra saker på mitt sätt.
Brevet.
Jag vet inte om jag är välkommen till Aretuza.
Jag har också lagt mig i en gång.
Jag frigav en fånge.
I och med det vände jag hela Norden mot Brödraskapet.
Och alla i Brödraskapet mot varandra.
Kropparna som hängde vid värdshuset.
Alla avrättningarna.
Hela Kontinenten får ta konsekvenserna.
Du också.
På grund av mig.
Det räcker inte att besitta kaos.
Du och jag…måste lära oss att kontrollera det.
Det är maktens kärna.
Det är så vi förflyttar berg.
Tillsammans.
Kom nu.
Ciri.
Hallå?
Du är inte där längre. Du är säker.
Mår du bra?
Jag visste att du skulle komma.
Och hur visste du det?
För det gör du alltid.
Ödet förbinder oss.
Vem är du?
Inget trams, Geralt.
Du vet vem jag är.
Jag är Ciri.
Undertexter: Jessika Johansson