Pengeu-los!
Trenqueu-los el coll!
Això!
Pels valents de Temeria!
Que els kaedwinians tornin al seu estat gelat de merda!
Sí!
Veniu de lluny, mestre?
Vaig on m'envia el rei Demavend.
Sou missatger reial?
Us endureu el meu millor cavall?
El deixaré al meu pròxim destí, a nom d'Aplegatt.
Famèlic i esllomat, segur.
Posa'm una copa de la teva millor cervesa i l'afegiré al compte del rei.
Hi ha molt d'ambient.
Les execucions van bé.
Aquell espia ha estat la quarta execució en quatre dies.
Un kaedwinià, un aedirnià…
- Mireu quins ulls. - Mira!
Aquest és el problema. Què hi fa una maga, en un lloc com aquest?
S'hauria de centrar en mantenir la pau del rei
en lloc de remenar el cul pel camp.
Tot i que, sent tan guapa, no em faria res remenar-li jo.
Saps que conserven la bellesa
banyant-se en sang humana cada nit, no?
Gràcies per la copa.
Ja ens veurem.
Entrega-la a la Tissaia. Res de portals.
Sí, senyora.
Fa fred, no?
Passi-ho bé, senyoreta.
Només et desitjava bon viatge.
Us he vist.
Què?
Disculpeu, senyor. No li feu cas. Un cavall li va donar una coça al cap.
- No està bé. - No.
Hi havia una torre. Us clavaven una fletxa.
Et vaig dir que no cridessis l'atenció. Mal fet.
- No controlo les visions. - No en parlis.
No m'arrastris com si fos una nena que brama.
L'he vist morir. He de tornar.
I si la seva mort evitava un mal major?
I les conseqüències, aneguet lleig?
No ho sé.
Jo tampoc.
Però canviar el destí surt car.
Les visions són més freqüents.
Aviat algú ens trobarà.
Hem d'arribar a Aretusa ràpid.
Tens por.
Vaig prometre al Geralt que et protegiria.
Hem de ser irrastrejables.
Ens n'anem de compres.
Mai no entendré que siguin tan bufons, per ser monstres.
Tenen cara d'osset de peluix i comencen: "No em facis mal, si us plau".
I llavors, pam, ullals.
Et planta els ullals just davant dels nassos.
Quantes persones s'ha menjat?
- Set. - Això.
- Necessitem tots els diners. - Vols…
Vols dir? Però quant val la seva informació?
Saber qui persegueix la Ciri? Molt.
I això per què ho volem?
DEMANEU CITA PROHIBIT EL PAS
Hosti!
¿Tens un clau gegant de metall amagat a la porta secreta
o estàs content de…
- Que dolent. - No tot pot ser bo.
M'imaginava que series tu.
- Hola, Codringher. - Hola, Geralt.
Valga'm Déu, el bescompte de Lettenhove.
Quin honor.
Acabo de fer canviar el sistema de seguretat.
La propera vegada, demaneu cita.
Bon dia, senyor.
Ja la teniu a punt.
Us ajudarà a aconseguir allò que mereixeu.
- N'has fet arreglar l'equilibri. - És clar. M'ho vau manar.
La dona no em voldria sense cap. Millor complir les ordres.
Amb una espasa així, vaig guanyar un imperi.
Expliqueu-m'ho.
Érem a finals d'estiu de 1260.
Quasi no em quedaven homes.
Feia dies que no menjàvem res.
Teníem les espases esmussades com culleres de tantes escaramusses.
Era la meva última oportunitat de derrocar l'Usurpador.
Em vaig adonar
que l'única manera de reclamar el tron era infiltrar-me al castell
i matar tothom que s'interposés entre mi i l'home que m'havia robat la vida.
Una missió arriscada.
Vols dir estúpida.
Emperador!
Vaig donar les botes a un nan a canvi d'una espasa d'acer de Mahakam.
I hi vaig decapitar aquell malparit.
Un dia,
la guerra serà cosa del passat.
Serà un record llunyà.
Tindré la meva reina al costat
i les races del nostre món viuran en pau.
I tu em faràs una espasa nova.
Una digna del teu talent.
Una espasa digna de l'emperador del Continent.
Brindem.
Enverinat.
No enverinat.
Beveu.
Beu.
No puc més.
Vols que enverinin la Flama Blanca?
Beu.
Que beguis.
No està enverinat.
Jaskier! Quina sorpresa.
Us asseguro, senyora, que la sorpresa és tota meva.
Us firmaria alguna cosa, però diria que aneu curts de paper.
Em vau dir
que, com a bruixot,
protegeixes la gent dels monstres
i de les dificultats monstruoses.
Com que ja sabíeu que vindria,
parlem de les meves dificultats.
Aquest tal Rience que tant t'interessa és un personatge bastant misteriós.
N'hem sentit a parlar, és clar.
La pregunta és:
i tu per què?
Vol matar un amic meu.
No soc jo, tranquils.
Els fetillers fracassats sovint acaben sent assassins.
I aquest tal Rience va ser expulsat de Ban Ard.
- Confirma la nostra teoria. - Quina?
Treballa per a un fetiller més poderós.
M'has espantat el gat.
Em sap greu.
Creia que estaria acostumat al dring de les monedes.
Em temo que no tens prou diners per pagar aquesta informació.
Fem una aposta.
Jo em posaré d'esquena
i tu em tiraràs això al cap.
Si l'encertes,
guanyes.
Si falles,
em donareu la informació que vull.
A crèdit, és clar.
No et deus pas pensar que acceptaré aquesta aposta?
No, més aviat n'estic segur.
No t'has ni immutat.
Per què?
Sabia que fallaries.
Vell xaruc.
Alguns fetillers oficials tenen
pupils secrets que els fan la feina bruta o il·legal.
Fan servir l'expressió "moure els fils".
I qui els mou?
No ho sabem.
Però sí que sabem on fa la seva feina bruta aquest fetiller.
Hi ha un castell anomenat Vuilpanne, vora l'antiga mina…
- De fòssils escarlata. - Sí.
Als afores de Piana.
Si ho saps, ja hi estàs ficat fins al coll.
Aquest mag, sigui qui sigui,
és molt perillós.
Deixa-ho estar, Geralt.
No ho penso deixar estar, però ja ho sabies.
Gràcies pel vostre temps.
Dona records a la princesa de sang antiga.
Teniu algun client que la busqui?
L'Istredd.
- El mag? - Sí.
Has de saber que no és l'únic disposat a pagar
per la noia que viatja amb el bruixot pèl-blanc.
Vols salvar-la? Busca una altra noia.
Potser una òrfena de guerra. Cabells cendrosos, ulls verds…
No.
Geralt, amic meu,
s'acosta el temps de l'odi.
Un odi profund i absolut.
La meva proposta és una solució senzilla.
Algú ha de morir
perquè algú altre
pugui viure.
No pagaré per allò que estimo odiant-me a mi mateix.
Marxem.
Gràcies.
Mags corruptes, reis assedegats de poder i ara l'Istredd.
No et canses de fugir sempre?
Podríem buscar-li un lloc segur.
Per què no pensem solucions mentre anem cap a Redania?
Ei.
Et sento pensar.
No comencis a dir allò de "jo viatjo sol",
o "Jaskier, és massa perillós".
M'agradaria recordar-te que he fet d'esquer
per al senyor Dits-de-foc.
T'ho agraeixo, Jask.
No et vull tornar a posar en perill.
Per això he d'anar a Vuilpanne.
Vindré quan el Rience sigui mort.
O vindrà ell quan siguis mort tu.
Què busquem exactament?
Un miracle. Vine.
I la carta que has enviat abans?
Per a la Tissaia. Li dic que torno a casa.
Pot ser que s'hi negui?
És complicat.
Per culpa meva?
Sí, acostumes a complicar les coses.
Sí, però no soc l'única.
Tu m'observes a mi,
però jo també tinc ulls.
I què veus, aneguet lleig?
Normalment, la perfecció personificada.
Genial.
Però has escrit la carta tres vegades.
Hi ha alguna altra cosa, no?
No ens podem aturar.
Té. Passa't això per aquest cap d'estornell.
- Contrasenya. - Ragamuffin.
Entrenar-te no t'ha ajudat a controlar el teu poder. Més aviat l'ha fet aflorar.
Ara és més palpable.
Genial.
A Aretusa pots aprendre a centrar-te en el futur que vols veure.
I si no vull veure res?
Llavors estaràs cega.
És aquí. Segueix-me.
Yen!
Gràcies als déus, ets viva!
- Què dius? - No tinc temps, Keira. Necessito ajuda.
La meva criada i jo necessitem un dels teus portals.
A Aretusa.
Tornes a Aretusa?
Després de la nit èpica de l'execució fallida?
Espero que ho hagin oblidat. O que m'hagin perdonat, és igual.
Bona sort. A mi la Tissaia no m'ha perdonat.
La cagues amb un príncep amb pretensions al tron…
En fi, que m'alegro de veure't.
Últimament no tinc gaire clients.
- Perquè decapiten els d'altres regnes. - Qui?
Els uns als altres.
Amb Nilfgaard a l'aguait, creia que el Nord s'hauria aclarit.
- La Germandat no hi pot fer res? - De pressa.
Vinga.
Un portal a Claremont.
L'esperen amb candeletes.
Vinga.
En vols, guapa?
No, gràcies.
Mateu-la!
Ciri!
[llengua antiga]
Deixa'l obert. No tardaré gaire.
Corre.
Eh! Què collons…
No saps amb qui t'has fotut.
Què has fet?
Era un dels homes del Houvenaghel.
Si vols conservar el cap, t'aconsello fugir.
Keira, espera.
Ves.
La màgia consisteix en organitzar el Caos.
Es requereixen dues coses.
Equilibri i control.
Si no, el Caos us matarà.
Heu vist la Nissa?
Elisabet, ves a buscar-la.
I recorda-li que aquí no tolerem ni les malalties ni l'enyorança.
Torna a intentar-ho, Sabrina. No ho podem deixar així.
Ja us he dit que no canviarà d'opinió.
Li és igual que el Foltest i els seus morin de gana.
Encara que el Henselt volgués enviar gra a Temeria,
els Scoia'tael el robarien pel camí.
Per què els reis ens han perdut la fe?
Perquè sabíem que els elfs eren un problema i no vam actuar.
És una visió limitada de la història.
Però no m'esperava menys de tu.
Prou xerrameca.
Que la Triss torni a la cort del Foltest i s'ha acabat.
Seria com embenar un membre amputat.
La Tissaia els va prometre el cap de Cirilla de Cintra en safata
i no ha complert.
Si volem pau, busquem aquella mocosa i matem-la.
No!
No arreglem res tirant-nos els plats pel cap.
Ho debatrem al ple del Consell,
com sempre s'ha fet.
Ara esteu destorbant les classes.
No s'equivoquen.
- Per més que em dolgui admetre-ho, si… - Ja t'ho vaig dir.
Podeu reassignar la meva plaça a Temeria.
Faig més servei aquí, ajudant les noies a veure el seu potencial.
És una vocació noble,
però no puc evitar preguntar-me si és per elles.
Haver fallat a la Ciri…
Vaig a buscar la Nissa.
Nissa!
Parla'm de l'elfa.
El comte de Noailles havia capturat una elfa. Deia que era una assassina.
Més fort!
Parla!
Em va obligar a fer-li talls
de mil maneres diferents.
I…
Què vas fer?
Vaig enfonsar massa la fulla.
Va ser la primera persona que vaig matar.
Et va excitar?
No.
Em va fer enrabiar.
Malaguanyada.
La podríem haver reclutat.
Fer que fes la nostra voluntat.
Ens podria haver estat útil.
Sí, útil.
Ben dit.
Aquesta vegada has estat més dura.
No massa?
Sempre m'aportes perspectiva, claredat.
Gràcies.
Necessito que facis una cosa a canvi.
El Radovid té un instint sorprenentment bo.
Que t'ajudi a frenar el Vizimir.
No cal. Fa anys que me n'ocupo.
Mai no havia vist el Continent tan dividit.
Nilfgaard no es l'únic que sap que està madur.
Si podem utilitzar-lo a favor nostre…
De Redania.
Parla amb ell.
Per mi.
Hem acabat.
És ell. És el Jaskier.
És el Boixac.
M'han dit que tenia visita.
Quina sorpresa més grata.
- Vens a cantar-nos una bonica cançó? - No. Res de bonic.
Tinc informació.
Aquell parell de detectius, Codringher i Fenn, n'heu sentit a parlar?
No.
En tot cas, saben per a qui treballa el Rience.
Interessant. Digues.
El Geralt està decidit a solucionar-ho a la seva manera
perquè no tenia prou diners per fer-los cantar, però…
vós sí.
Suposo.
Gràcies per la informació,
de debò, però el que vull és una cançó.
No. No estic d'humor per cantar.
- Vinga. - No.
Els vostres convidats s'ho estan passant bé sense mi…
Tria la teva preferida. Si us plau.
Els encantaria una cançó sobre el teu bruixot pèl-blanc.
D'acord.
Segurament és una trampa.
Segur que és una trampa.
Per què no en parlem?
Estàs enfadada.
No estic enfadada.
Estic decebuda.
Et vaig dir que no podíem cridar l'atenció.
Ja ho sé.
És culpa meva.
T'hauria d'haver ensenyat
que de vegades val més discreció que valor.
Sembles el Geralt.
No sempre s'equivoca.
Potser algun dia seré reina, i m'hauré de valdre del que tinc.
I el que tinc és sentit de la justícia, una daga i bons reflexos.
- M'ho heu ensenyat vosaltres. - No t'ho hem ensenyat tot.
Falten les conseqüències.
Només són una excusa per no fer res
ni quan estan a punt de matar algú.
Tu no l'has mirat als ulls. Havia de…
No, has decidit interferir-hi.
Aquell missatger d'Ellander,
el seu destí és un misteri.
Però sé què passarà aquí.
El Dominik Houvenaghel enviarà son cosí Leo Bonhart
a recuperar les pèrdues amb diners i sang.
Els vilatans que sobrevisquin hauran de lluitar contra la guerra,
on moriran al camp de batalla.
Si les malalties o la fam no se'ls enduen primer.
Has salvat una persona,
però les conseqüències n'han condemnat cent més.
Quin sentit té veure el futur si no puc fer res per canviar-lo?
Tu no ho entens. Veus el que vols i ho fas realitat.
Fas petar els dits i mous muntanyes.
Els homes fan la teva voluntat.
No saps què és maldar per controlar la teva vida.
On vas?
Més compres?
No, aneguet lleig.
Farem marrada.
Per què em dius així?
Perquè et vaig prometre que seria sincera amb tu.
Vine. T'ensenyaré qui soc en realitat.
On cony és l'espasa?
Ni tan sols ets un elf.
Però moriràs com un d'ells.
Pagaràs per això,
escòria nilfgaardiana.
Aixeca't.
Aixeca't, vell amic.
Gràcies per salvar-me.
M'has defensat més d'una vegada. T'havia de tornar el favor.
Què hi fots, aquí?
La Francesca predica sobre profecies, hen ichaer…
mentre els Scoia'tael moren a les emboscades.
Per no morir de gana i de fred.
Creia que tots els orelluts éreu supersticiosos.
No creus en la llegenda de la sang antiga?
Si us plau.
Nosaltres forjàvem civilitzacions
quan els orelles-rodones creieu que els trons eren els gasos dels déus.
Jo crec en els fets.
Resulta que la hen ichaer de la Francesca és una noia de Cintra.
De Cintra?
La vaig veure en persona.
Diu que la princesa és la salvadora dels elfs.
Ja no puc més, Cahir.
No puc dur els meus a la mort per una causa en la qual no crec.
Per això has tornat.
T'has plantejat la meva proposta de capitanejar els elfs.
Sí.
Però hi ha una cosa que encara no entenc.
Tu… eres el millor general de l'Emhyr.
I ara assaltes caravanes a prendre pel cul
mentre et foten d'hòsties fins al cul cada dia.
No ho entenc. Si és tan savi com dius,
per què malgasta un talent diví com el teu?
El vaig trair.
Li vaig mentir.
Em va encomanar la missió més sagrada i vaig fracassar.
I penses fer penitència fins que et matin les tropes del Nord?
Deu ser tot un home per inspirar tanta lleialtat.
Amic meu, els teus et tenen la mateixa estima
encara que siguis un bord vell, lleig i arrogant.
Vell…
Si accepto la teva proposta,
no és gaire lleial derrocar la Francesca.
Gallatin,
ets un dels millors soldats amb qui he lluitat.
La Flama Blanca ho veurà.
Tu li entregaràs el Nord, no la Francesca.
Ell té la meva lleialtat.
Ella s'ha guanyat la teva?
T'explico un acudit?
Vaig néixer
amb més poder del comprensible.
Vaig aprendre a doblegar el Caos a la meva voluntat.
Havia de viure sent jove i guapa
per sempre
a les altes esferes de la cort.
I moriré aquí
en un celler
amb vosaltres.
- Saps quin problema teniu els mags? - Quin?
Sou massa seriosos.
- Sí. - És veritat.
Ajudar la Germandat a mantenir el poder
recolzant regnes podrits és una feina molt seriosa.
Tot canviarà quan Nilfgaard prengui el control.
- Per què? - L'Emhyr no necessita mags.
N'ets l'exemple.
Si mai surto d'aquí,
no em tornaran a enxampar.
Una vegada, un es va intentar escapar.
Li van enviar els gossos.
Li van arrencar els braços i les cames.
L'emperador només t'absol
quan mors, reina.
Ei.
N'hi ha un altre!
Què passa?
Posa'l a la bossa. Després ens en desfarem.
Vinga.
Una altra, si us plau.
No diguis pas res.
Amb la mirada
encens el foc.
Diuen: "Fes com has après",
però jo dic que no vull.
¿Per què parlar
si els llavis fan coses meravelloses?
No és desig, és necessitat.
No cal fixar-se tant
en el que et volen fer cantar.
Les millors cançons estan fetes
de paraules d'amor perdudes.
Jo ja n'he tingut prou.
Amb tu, jo ja en tinc prou.
Amb tu, jo soc
prou.
Jo soc
prou.
Ara em podeu aplaudir si voleu.
Moltes gràcies. Gràcies.
Gràcies. I a tu.
Moltes gràcies.
Ha estat…
Mai no havia…
M'he quedat sense paraules. És l'alcohol.
M'ho creuria, però no aneu pas begut.
Se us nota als ulls.
No els teniu vidriosos.
Actuar en tavernes de mala mort m'ha fet expert en l'art
de fingir anar borratxo
quan has d'estar alerta.
I, en un cau d'escurçons com aquest, bé…
Us ocupareu del Rience o no?
Sempre m'he preguntat què fa les teves cançons tan irresistibles.
Ara ho entenc.
Sí?
I què és?
Veus la gent
tal com és.
No com fingeix ser.
Almenys n'és una part.
I la resta?
Encara no ho sé.
Però ho descobriré.
Mentrestant, investigaré
aquest tal Rience i els seus còmplices.
Gràcies.
El bruixot sap la sort que té de tenir-te?
S'acosta algú.
- Ajuda'ns. - Tornarà a buscar-nos. Sempre torna.
Acaba de marxar.
Auxili!
Que algú m'ajudi, si us plau.
Si us plau, tornarà aviat.
No noto res.
Si us plau, torna.
- No deixis que ens faci mal. - Si us plau!
Auxili.
No et faré mal.
Estàs bé?
N'hi ha més com tu aquí?
Moltes.
Més i més.
Ens ve a buscar.
De nit.
Fes que pari, si us plau.
L'home de qui parles…
es deia Rience?
Escòria elfa.
Sempre una font.
No!
Per què ens fas mal?
Atura'l!
No deixis que ens mati!
És massa tard.
Marxa!
Amb tant de vi, s'engreixen.
Descansa en pau, malparit.
Hosti!
Tothom creia que el forner era innocent,
però jo ja els vaig dir que era un contorsionista.
Parlant de sorolls estranys de nit,
sabeu que vaig veure un jove elf sortint de la cambra del Virfuril?
Estimat, el Virfuril és un ximple frívol.
- Què faria sense tu, estimada? - Res de bo, estimat.
- Eva, més carn. - Sí, senyora.
Em va dir que l'estava interrogant.
La tortura explicaria els sorolls que vaig sentir.
M'acaba de visitar l'amic del buixot.
Creu que les mòmies del Codringher i la Fenn
tenen informació sobre el Rience.
I?
I em pregunto si aconseguiríem la noia més fàcilment amb un premi que a cops.
Molt interessant.
Potser hauria de visitar aquelles mòmies.
L'elf, amb el cinturó descordat, tenia una deliciosa expressió de culpabilitat.
Com que soc un rei just, li vaig dir: "Et donaré avantatge,
però et mereixes una fletxa al cul".
Crido "ja", fuig com un cérvol ferit,
i llavors li disparo així.
No et moguis.
Sí!
Aplegatt, ets un malparit amb sort! Quines noves portes?
Us he explicat com ens vam conèixer l'Aplegatt i jo?
No t'agraden les aventures que explica mon germà?
Aquesta ja me la sé.
I no millora per repetició.
Mon germà no és conegut pel seu ingeni.
La Filippa creu que tu en tens més del que sembla.
O no.
Com a espia en cap,
deus saber que aquí tothom amaga alguna cosa.
Fins i tot els que semblen ximples, com mon germà.
El Vizimir no m'amaga res.
Estàs al corrent de la seva reunió d'anit?
Amb Nilfgaard.
Que has sentit res?
- No. - No?
Res.
Per què pregunto? T'estàs quedant sord.
Tinc…
- Heu tingut visita. - Tenim moltes…
Ja m'enteneu.
Encara sento la fortor del bruixot.
Què li heu dit?
Tranquil. No vam dir res del teu amo.
Ni del que planeja en realitat per a Cirilla de Cintra.
Què en sabeu, dels seus plans?
Si us plau, el gat no.
Explica-m'ho tot.
I bé?
Deixaràs que la Yennefer torni?
Deixar-la? Si ja ve cap aquí.
És clar.
Amb intencions ocultes, segur.
És tan canviant com la boira que cobreix l'illa.
La Triss té raó.
Espero que l'Stregobor no.
Cal que els reis del Nord ens escoltin i col·laborin.
L'últim que volen és veure la dona que els va espatllar l'execució.
Però tu te l'estimes.
Crec que el teu cervell malda per arribar a una decisió que el teu cor ja ha pres.
Dirigim junts el Consell.
Tu què en penses?
No et queia gaire bé.
Perquè ens assemblem massa.
Malhumorats.
Impetuosos.
Sempre hem de tenir la raó.
I compartim una altra cosa.
El nostre amor
per tu.
Si la Yennefer pot oblidar el passat,
jo també.
I això?
Una vella superstició.
Diuen que les pedres són protectores.
O sigui que pensaves en mi.
Em reuniré amb ella a Gors Velen. M'asseguraré que no du problemes.
Hem fet marrada a un camp.
Abans hi havia una casa.
Casa meva.
Em vaig criar aquí.
Fora d'aquí!
Ja puc.
Quant val un porc? I aquesta bèstia?
És la nostra filla.
No és filla meva.
No te'm pots endur!
No me n'aniré.
No t'atreveixis a treure'm els ulls de sobre.
No tens elecció.
Sempre he tingut molt de poder.
Però mai he estat perfecta.
Sempre em barallava amb la Tissaia.
Volia fer-ho tot a la meva manera.
Aquella carta…
No crec que em rebin amb els braços oberts.
Com tu, vaig decidir interferir.
Vaig alliberar un presoner.
I, al fer-ho, vaig posar el Nord sencer contra la Germandat.
I vaig dividir la Germandat.
Els penjats de la taverna…
totes les execucions…
El Continent sencer en paga les conseqüències.
I tu.
Per culpa meva.
No n'hi ha prou amb posseir el Caos.
Tu i jo
hem d'aprendre a controlar-lo.
Aquesta és l'essència del poder.
Així és com mourem muntanyes.
Juntes.
Vine amb mi,
Ciri.
Hola?
T'he tret d'allà. Ja no corres perill.
Estàs bé?
Sabia que em vindries a buscar.
I com ho sabies?
Perquè sempre ho fas.
Estem lligats pel destí.
Qui ets?
No siguis ximple, Geralt.
Ja saps qui soc.
Soc la Ciri.
Subtítols: Maria Romero Soronellas