-Kan jeg hjelpe dere? -Vi ser etter en jente og en witcher.
Hun med askehår og adelig blod. Han mangler manerer og har blekt hår.
Mester Rience vil belønne deg godt for opplysning om hvor de er.
Vi betaler om du har sett dem.
Gå unna, professor.
Jeg bønnfaller deg, velmenende sir…
Kjære venn,
hvis vår tid på Kaer Morhen beviste noe,
er det at verden endrer seg under føttene våre.
Dagene går, men truslene kommer stadig. Raskt og rasende.
Noen ganger lurer jeg på om vi noen gang vil slutte å rømme.
-For din diskresjon. -Takk.
Det er et annet spøkelse som hjemsøker oss.
Det jeg gjorde mot deg.
Jeg vet at jeg ikke kan endre fortiden,
men jeg skal gjøre alt jeg kan for å hjelpe Ciris magiske evner.
Og for å beskytte henne.
Ved å bevise det for deg, kan vi kanskje få tilliten tilbake.
Ønsk Ciri lykke til i mellomtiden.
Det blir en lang vei for oss alle.
Din venn, Yennefer.
Det var det første Tissaia lærte meg.
Prøv.
Kjære venn, selv når du er stille,
vet jeg at du lurer på hvordan Ciris opplæring går.
Hun har et stort potensial, men lite talent.
Det vil endre seg over tid.
En dag vil hun kunne trylle frem noe bedre enn blekkspruten du har med nå.
Din venn, Yennefer.
Du må fokusere på pusten.
Herfra. Ok?
Ikke igjen.
Ciri, Yennefer, vi drar!
Fort!
Stopp!
Fort, gjør det.
De er borte igjen! Hvor faen er de?
Brenn alt!
For din diskresjon.
Det var strålende.
Kjære venn, det virker som du og Ciri nyter vårt fjerde hus på fire måneder.
Dere finner tid til å knytte bånd.
Jeg skal minne deg på at du ba meg om å lære henne magi.
Spar energien hennes så jeg kan gjøre det ordentlig.
Og mindre kjøtt, mer vin.
Yennefer.
Suksess kommer bare med repetisjon.
[snakker oldspråk]
Du klarer det. Ikke gi opp.
Hold dere samlet! Fort!
Det er bare landsbyboere.
Vi drar.
Yarpen!
Om du vil gjemme deg, må du farge moppen. Ingen ser etter Den svarte ulven.
-Hallo, gamle venn. -Ikke ødelegg dritten min!
Jeg forventer betaling for min diskresjon!
Kjære venn,
vi er så langt utenfor kartet at vi kanskje aldri drar.
Når jeg tenker på det, ville det vært så ille?
Vi fortsetter trylletimene før isen smelter.
Men nå fortjener hun en pause.
Kanskje vi to også.
-Din venn, Yennefer. -Prøv igjen.
-Er du klar? Én fot… -Ok.
Jeg kan intuitivt lese tankene dine med magi.
Du har ønsket å invitere meg på middag siden vi kom hit.
Har jeg det?
Nei. Men jeg så gjennom vinduet, og du har mer vin.
Og jeg ber om påfyll.
Takk.
Perfekt.
-Laget av kokk Ciri. -Åpne munnen.
Geralts favorittmat er reddik.
Vent.
Takk.
-Jeg skal legge meg nå. -Ok.
-God natt. -God natt.
God natt.
[snakker oldspråk]
-Vannmagi er vanskelig. -Det sa du om jord- og luftmagi.
Du har makt ulikt noe jeg har sett. Det gjør det vanskelig for oss begge.
Det er nok for i dag.
Med tanke på hvor mye jeg roter til all annen magi,
hvordan kan ildmagi være verre?
Husk Rience.
Det blikket i øynene hans. Det er alltid en kilde.
Med ildmagi er kilden deg. Den tar noe du aldri får tilbake.
-Magien din? -Ja.
Men magi er ikke alt.
Du sier magi ikke er alt, men du ville bytte livet mitt mot den.
Du mistet meg nesten til Voleth Meir, og Geralt.
Jeg vet det.
Hvis du visste det, hvorfor gjorde du det?
Fordi jeg hadde gitt opp.
Men jeg gjør aldri den feilen igjen.
Skulle gjerne hatt mer, men Ekornene angrep konvoien.
Se på disse. Poteter på størrelse med gnomballer.
-Angrep de konvoien din også? -Jeg vil faen meg se dem prøve.
Alvenes har problemer med kongene, ikke oss.
De prøver å dempe nord for Nilfgårds store kuk.
Nilfgård ga alvene tilflukt, og nå kjemper de for dem.
Utrolig hva folk gjør når man gir dem en ny sjanse.
Vent litt.
Knuller dere igjen?
Subtilt, Yarpen.
Jeg klandrer dere ikke. Våren er her snart.
Hele verden våkner.
Belleteyn-festivalen er i dalen. Dere bør komme.
Gjerne.
-Det er ikke trygt. -Dårlig idé.
Ingen har spurt om meg på månedsvis. Og alle vil være i kostyme.
Og jeg ble født på Belleteyn.
Du kunne blitt Maidronning.
Men min nieses skjegg har blitt frodig i år.
Bare si ja!
På tide å tine litt her, for faen.
Jeg lover at jeg er trygg.
Få se om du liker det nye kjæledyret mitt.
Hva er den greia?
Jeg burde ha advart deg før, din alvekjøter.
Jackapace er opplært til å lukte sånne som deg på en legions avstand.
Da har jeg kommet til rett sted.
Vis deg.
Ellers åpner jeg den, så kan du bli middag.
Jeg må finne en jente med alveblod.
Jacky trenger bare en duft. En hårlokk, et stykke klær.
Jeg har noe bedre.
Legg vekk den jævla greia.
Hvor mye?
Gage, ta dine beste krigere og dra vestover til Maribor.
Filavandrel, ta dine sørover til Caed Dhu.
Hun er der ute.
Har det vært observasjoner, eller jakter vi på rykter?
Vi vet ikke om Cirilla har oldblod.
Vi baserer alt på løftet til en magiker som kom og dro like fort.
Du har fått en ordre.
Jeg vil drepe alle for det de gjorde mot barnet ditt.
Håpet vårt.
Men søster, det er ikke nok.
Jeg har aldri tvilt på målet mitt. Jeg finner Dol Blathanna.
Men hvordan? Hvor? Det finnes ingen trygge steder for alver.
Alt blir klart når vi har Cirilla. Hun er vårt nye håp.
Tviler du på meg?
-Våkne! Skynd deg! -Send ut vognene!
De andre gjør det.
Gallatin og Scoia'tael er tilbake!
Det er ikke bra.
Hent helbrederen.
-Jeg trenger hjelp! -Hjelp!
Han trenger ikke at du spiller barnepike. Du skal spille soldat.
Faen.
Nødvendig.
Si ifra hvis du planlegger å holde våpen tilbake
og la ubevæpnede Ekorn kjempe for frihet.
Jeg sa at jeg har gitt dere alt jeg har.
Vi vet begge at det er løgn.
Dine beste krigere er på hemmelige oppdrag for hvem vet mens vi er der ute,
følger ordre og angriper konvoier. Gjør jobben for å ta landet vårt tilbake.
Følger ordrer fra enda et arrogant menneske.
Tror du jeg bryr meg om Den hvite flammen?
Jeg bryr meg om mat i magen og et hjem.
Jeg har planer som ikke involverer å dø i skogen for din egoisme.
-Planer med Nilfgård? -Hva skjønner du ikke?
Hvis Nilfgård tar nord, er alver fri overalt.
Hele kontinentet er Dol Blathanna.
Vi prøvde å dele kontinentet i århundrer.
Hvis det blir et nytt folkemord, blir det menneskene denne gangen.
Du fortsetter å spy ut om gamle tider, profetier.
Jeg vet ikke hva du ser etter der ute, men om du vil holde alvene i live,
her er vi.
Du lovte meg en prinsesse.
Nå vet alle konger om henne, takket være Tissaia de Vries.
Det ser ikke bra ut, Dijkstra. Du lovte meg Cirilla.
Snakk litt lavere, Deres Høyhet. Vi vil ikke at din elskede skal høre deg.
Det pleide å bety noe å være konge. Hva har du fått til på seks måneder?
Unnskyldninger, utgifter, men ingen tegn til prinsessen jeg skulle gifte meg med.
Vår oppmerksomhet er avledet på grunn av Ekornene.
Flere unnskyldninger.
Ikke begynn med de drittsekkene. De sier at vi drepte alvebabyen.
Det var ikke oss?
Du har den største hæren og spionnettverket i nord.
-Vi er det mest fryktede kongeriket. -Og hva har det gitt meg?
En spionmester som ikke finner én jente. Nei. Det er tid for forandring.
Jeg skal ansette den beste jeg har. En jeg kan stole på.
Radovid!
Hva er det?
Kongens lillebror?
Nå må vi ledsage det kongelige avfallet.
Nei, det er bare skryt.
Vizimir må minne alle på hvem som har kronen.
Han har den takket være oss.
Vi har gjort dette for lenge, Dijkstra.
Det er ikke mulig.
Alliansen vår, uansett hvor gammel den er, holder oss unge.
Angående søppelprinsen, stein, pergament, kniv.
Absolutt ikke.
Jeg forførte Lyrian-baronessen forrige måned,
og det eneste hun skjulte, var syfilis.
Er det verre enn uka jeg satt lent over en vollgrav full av dritt
mens de diskuterte tømmerpriser?
Greit.
Jeg kan beordre noen til å passe prinsen mens han ser etter jenta.
Vi stoler ikke på noen andre.
Hvis jeg gjør dette,
er jeg den eneste som gir ordre når jeg kommer tilbake.
Jeg har aldri vært på en Belleteyn-festival utenfor Cintra.
Et år prøvde sir Lazlo å hoppe over bålet i full rustning.
Hva synes du?
Du bør skjule håret og øynene dine.
Ville det drept deg å si: "Du ser fin ut"?
Ciri.
Jeg visste dette var en dårlig idé.
Du ser fin ut.
-Hold deg nær. -Skal vi finne ølteltet?
Du leste tankene mine.
Jeg har savnet dette.
-Jeg skal danse. -Vær forsiktig.
Se hva som skjer når vi lar henne ha én fin kveld.
Ikke lat som om motivasjonen din er helt uselvisk.
Gratulerer med dagen.
-Du husket det. -Jeg glemmer ikke mye.
Så du husker de gode nettene våre.
Etter djinnen.
Biblioteket i Kovir.
Vi klarte ikke å være stille.
Gården.
I Murivel.
Nattvognturen fra Ellander til Moën.
Og turen tilbake.
Ikke glem turen tilbake.
Det ville vært som å glemme natten i Caingorn.
Den dragejakten.
De nettene var fantastiske.
-Men morgenene… -De var ensomme.
-Du dro ofte før daggry. -Eller du gjorde det.
Jeg vet hvorfor jeg dro, men hvorfor gjorde du det?
Redd for hva som ville skje om vi satset?
Jeg var usikker på om det var det jeg ville.
Ikke bare et triks fra djinnens magi.
Og nå?
Vi går til labyrinten!
Kom igjen!
Ciri.
Ciri!
Yennefer!
Geralt!
Yennefer!
[snakker oldspråk]
Geralt!
-Vi finner et nytt hjem. -Jeg likte dette.
Det gjorde vi alle.
-Hvordan fant den oss? -En jackapace følger lukter.
-Den fant Ciri fordi den kjente henne. -Hvordan da?
Vesemir sa at Rience stjal Ciris blod fra Kaer Morhen.
-Han må ha brukt blodet som duftmarkør. -Så han finner oss overalt?
Ja. Med mindre vi finner ham først.
Vi lokker ham ut.
Vi gir ham det han vil ha.
Meg.
Jeg ville ikke ha invitert dere om jeg visste det ikke var trygt.
Vi vet det.
-Men nå kan du gjøre det godt igjen. -Du har en karavane i morgen?
-Ja. Til Hagge. -Jeg vil bli med deg.
-På egen hånd? -Ikke helt.
Vi er der.
Men det er viktig at ingen vet det. Ellers fungerer ikke planen.
Regn med meg. Si hva jeg skal gjøre.
Bare én monstertrener er uforsiktig nok til å sette en jackapace i bur.
Navnet er Veldhoek. Ekkel fyr med en ekkel vane.
Rience hyret Veldhoek for å finne meg. Nå vil de høre om konvoien din.
Du må klage på den bortskjemte drittungen som ødela Belleteyn for alle.
Som verre er, må jeg hale den eføyøyde drittungens bleke ræv
helt til Aedirn med karavanen min.
Jeg tar dobbelt betalt om jeg må høre på masinga hennes.
Kom igjen, din alvekjøter.
De vet hvem du snakker om.
Og hvor mye informasjonen er verdt.
Nyt belønningen.
Vent, kjære deg.
Tror du trollmannen vil tro at du lar Ciri ri uten eskorte?
Hun reiser med noen vi stoler på.
En som virker ufarlig.
Kom igjen! Nei!
Det var én gang!
Riktignok med mange forskjellige mennesker.
Og det betydde ingenting! Disse er ikke engang mine!
Trodde du at du var den eneste som moret deg,
din løgnaktige djevelsønn?
Ja, på en måte.
Det er sånt vi gjør, min kjære.
Vi er kreative. Fritenkere.
-Alt er lov! -Er det det?
Når vil magiske, sexy kvinner slutte å hoppe på meg?
Vanligvis angriper du ovenfra.
-Hun har vel ikke armbrøst? -Nei.
Muligens. Ikke utelukk det.
Ingen armbrøst!
Og du kan få ham! Og den koppermerkede kuken hans!
Hvem lyver nå, Vespula!
Vi har ikke mer tålmodighet, Sandpiper.
-Jeg gjør alt jeg kan. -Du gjør ingenting.
Unntatt å kødde med folk.
Vi investerte mye i oppdragene dine og fikk ingenting tilbake.
Dijkstra og jeg er klare til å la deg gå.
Men kong Vizimir er mer tilgivende.
Han er klar til å ta imot jenta med åpne armer. Skal vi?
Ja, og åpne pantalonger.
Nei, kjære.
Nei! Se på meg. Se meg i øynene.
Det er ikke nødvendig å skade de uskyldige.
Nei, ikke!
Nei!
Jeg trodde jeg forlot deg med en øl i hånden et stykke unna.
Det gjorde du. Jeg kjedet meg.
Og flaks er det. Jeg har lenge ønsket å se deg personlig.
-"Sangen om de syv" er min favoritt. -Ja. Litt ironisk, men takk.
Ser du? Folk liker meg.
Jeg har fans. Hva heter du?
-Radovid. -Ja.
Komma, prins.
Komma, jøss.
Du er prinsen av Redania.
Faen, jeg vet ikke hva jeg skal… Bukke?
Eller neie.
Jeg har holdt deg i hånden lenge. Beklager.
Jeg skulle ønske jeg kunne hjelpe deg.
-Men ingenting. -Jeg har en idé.
Den stakkars Cirilla-jenta har fiender overalt,
og Redania er ikke et dårlig sted.
Kaldt om vinteren, fuktig om sommeren, men maten er fantastisk,
og broren min er ikke så ille.
Til monark å være.
Redania er ikke perfekt, men den minst fæle muligheten.
Du kan bli vår kongelige skald.
Nei. Et stille liv i hoffet er ikke noe for meg.
Om hoffet er for stille, har du gjort det feil.
Enten gir du oss jenta, ellers vil vi alene oppheve
alle de gode gjerningene du har gjort for alvene.
Vi dreper alle.
Ja, jeg skjønte det.
Jeg har forretninger før vi drar til Tretogor.
Du har fem dager.
Din luttspillende kuk!
Igjen med dette helvetet. Mr. Zigrin.
-Julian Alfred Pankratz. -Ja, jeg vet det, for faen.
Tre-regelen. Det måtte skje. Hva kan jeg gjøre for deg, Yarpen?
Jeg har ører og god smak, så ingenting.
Men vennene dine trenger hjelp.
Selvsagt.
Agn!
Jeg red i flere dager for å komme hit, kjempet mot sulten og elementene,
for å finne ut at jeg blir brukt som…
Jeg er agnet. Rience er etter meg.
Som betyr at han vil ha deg i live og meg ikke i live.
Ser du angsten min?
Vi skal ikke la noe skje med deg.
Jeg reddet deg én gang. Jeg kan gjøre det igjen.
Du reddet meg ikke. Hun reddet meg ikke.
Hun gjorde ikke det!
Men seriøst, du vil vel redde meg?
Vi rekker ikke Hagge før solnedgang.
Vi bør slå leir her.
Hva er dette stedet?
Det er Shaerrawedd.
Trå forsiktig. Dette stedet er fullt av historier.
Jeg har aldri sett så mange villroser på ett sted.
De er vakre.
Historien deres er dessverre ikke det.
Aelirenn.
En modig og inspirerende alvekriger som trodde hun kunne beseire menneskene.
Hun tok feil.
En ganske forkortet versjon av historien.
Og hva er din?
Etter konjunksjonen kom menneskene.
Alvene trodde at menneskene bare var en plage,
som en gresshoppepest eller en tørke. At de ville dø ut på et alveøyeblikk.
Men menneskene fortsatte å formere seg.
Og drepe.
Aelirenn visste at trusselen ikke forsvant.
Så hun samlet alle de unge alvene for å kjempe. På Shaerrawedd.
Hun kjempet for det hun trodde på. Å beskytte folket sitt.
Hun kjempet for det hun trodde på.
Hun ledet de unge og lidenskapelige alvene til krig.
De hedret dette stedet.
Det var her de kjempet.
De kjempet for henne.
De døde med navnet hennes på leppene og sin ære og integritet intakt.
Og slik fordømte de arten sin til utslettelse.
Hun førte dem alle til døden.
Nøytralitet. Det gir deg ingen statue.
Men det hjelper deg å holde deg i live.
-Og slåss! -Svake mennesker!
-Der fikk de! -Ja!
Når vil menneskene lære å reise med flere vakter?
-Hvor mange menn drepte du? -Spis.
Her.
Vi må fete dere opp. Dere må ut igjen.
Her.
Spis.
De som sloss, får mat.
Vi slåss akkurat som deg.
Så spis det dere stjal.
Alle alver deler likt. Ellers er vi ikke bedre enn menneskene.
Alle alver må også risikere likt.
Du hadde rett. Våre Scoia'tael-styrker bør samles.
I hensikt, men også i handling.
Må ha vært en begivenhetsrik morgen. Hva så du som ombestemte deg?
Ingenting. Jeg fikk bare tid til å vurdere standpunktet ditt.
Vi har ulike tanker om hvordan Dol Blathanna ser ut.
Men vi ønsker begge et hjem, og vi kan finne det raskere sammen.
Du bør komme deg ut av teltet oftere.
I morgen tar vi neste steg.
Jeg er ved din side. Så lenge det er nødvendig.
-Ciri! -Ciri.
Tror dere virkelig jeg er en så dårlig vakt?
Jeg hadde en ny drøm.
Et mareritt?
Nei, det var ikke skummelt.
Jeg fikk ikke sove når jeg tenkte på Aelirenn.
Og bestemoren min.
De levde århundrer fra hverandre, men hadde samme oppdrag.
Å fjerne de andre artene fra kontinentet.
Da jeg endelig sovnet, kom det til meg.
Hvis jeg kan tilby noe annerledes…
En vei videre som ikke deler, men forener.
Jeg er halvt alv, halvt menneske.
Jeg forstår begge fordi jeg er begge, og det er min styrke.
Jeg forstår hva du sier.
Historien pleier å gjenta seg selv.
Selv for idealistene.
Du sier Aelirenns idealisme førte til massakren på de unge alvene,
men om de eldre støttet henne i stedet for å forlate henne, kunne de ha vunnet.
Yen, du overhørte noe da du ble fanget av alvene.
Du sa at de hadde et ordtak.
[snakker oldspråk]
Det må ikke alltid være slik.
Francesca, alvedronningen,
trodde hun kunne gi noe mer til folket sitt.
Det gjør jeg også.
Geralt, du lærte meg å slåss. Akkurat som Calanthe.
Og Yen, du lærer meg å utnytte kreftene mine. Som Mousesack.
Hva om dette er grunnen til at skjebnen førte oss sammen?
Nenneke sa jeg har makten til å endre hatets syklus.
Og det vil jeg.
Være balansen mellom konger og magikere.
Regulere kontinentet, i stedet for å stille deler mot hverandre.
For jeg er lei av ødeleggelse og tap.
Jeg tviler ikke på deg.
Jeg tviler på verden.
Vi drar. Nå.
Vi er her.
Er du klar?
-Hvor lenge venter vi? -Til hun lokker dem ut.
Hun klarer det.
Cirilla av Cintra.
Endelig alene.
Ikke helt. Jeg har tatt med flere venner denne gangen.
Sist gang slo jeg deg med vettet. På tide at du møter magien min.
-Jeg liker oddsene mine. -Jeg liker oddsene våre bedre!
Dette er for lett.
Geralt!
Faen!
Gå!
-Kan du holde den åpen? -En ny type kaotisk galskap.
Men det skal jeg. Vi må bare vente på Geralt.
Bueskyttere! Dukk!
-Hvor er karavanen? -Hun er alt som betyr noe.
-Du har fått ordrer. Gå. -Hva?
Pokker!
Hold den åpen.
Greit!
Du ser ikke så spesiell ut.
Flytt deg!
Kom igjen.
Kom igjen, jeg har deg.
Du kaller deg en alv.
Hun er Hen Ichaer.
-Og hun tilhører… -Meg!
Vi må få henne vekk herfra!
Kom igjen, Geralt.
Magikeren din har problemer.
Alvene kom for Ciri.
Denne veien!
Kom! Hun kan være her!
Dere to, med meg!
Dere skal dø, Ekorn!
Gå. Trekk tilbake.
-Trekk tilbake! -Trekk tilbake!
Trekk tilbake! Følg meg!
Du klarer dette. Kom deg opp.
Jeg har henne!
Nei!
Vi må dra.
-Trekk tilbake! -Forsiktig.
Hvis jeg dør, lov meg at Valdo Marx ikke spiller i begravelsen.
Det går bra.
Lutten din, derimot, har sett bedre dager.
Du hjalp mennene mine. Takk.
Jaskier.
Du er det modigste agnet som har levd.
Du skylder meg en!
Lov meg at vi aldri gjør det igjen.
Takk, Jaskier.
Du sa at portalen var annerledes enn noe du har opplevd før.
Hva mente du?
Den var mørk.
Den tok over.
Jeg kan fortsatt føle restene.
Rience er ikke den eneste magikeren etter oss.
-Han blir styrt av en stor makt. -Du må gjøre fremskritt med Ciris trening.
-Jeg skal jobbe hardere. -Det handler ikke om hva du kan gjøre.
Men hva jeg kan gjøre. Jeg trenger hjelp.
-Om jeg kan snakke med Tissaia… -Nei.
Du vet ikke hvor tøft det er å ha krefter uten tilgang til dem.
Aretuza er ikke det eneste svaret.
Det er det beste for henne.
Er det det?
Bli med oss. Pass på henne.
Jeg vil bare at vi holder sammen.
Jeg kan få det til å fungere.
Hvis du kan stole på meg.
Jeg må finne Rience og drepe ham.
Jeg kan ikke bli med.
Og vi kan ikke bli med deg.
Da må vi dele oss.
I jorda vår sover unge Baldrin
Sådd av menneskelig grådighet
Modige Hogal lover på bøyd kne
La menneskeblod oversvømme sivet
I ny jord drømmer Hogal fortsatt
Om den hevnen…
-Hun har mistet broren sin. -Og jeg har mistet et dusin flere.
Vi skulle angripe karavanen sammen.
Hun løy.
Alt dette tapet på grunn av én jente.
Du kjente den jenta.
Prinsesse Cirilla av Cintra.
Jeg advarte dem. Hun forårsaker kun død.
Hun er ikke problemet.
Det er den der.
Jeg har fått nok.
Mistet nok.
-Hvor skal du? -Få hjelp av en gammel venn.
Geralt.
Uansett hvor du skal, kom tilbake.
Så fort du kan.
Jaskier venter på meg i Ban Gleán.
Men vi møtes snart igjen.
Jeg tar meg av henne.
Uansett hva du synes om meg, er det mitt løfte til deg.
Det vet jeg.
-Jeg… -Si at dette ikke er farvel for godt.
At det blir flere gode netter.
At du vil,
uansett form,
tenke på meg.
Det er mitt løfte til deg.
Det har vært noen begivenhetsrike dager, og
jeg har tenkt på det sjenerøse tilbudet ditt.
-Og unnskyldningen din denne gangen er? -Jeg gjør det.
Ciri er i fare.
Og det er folkene rundt henne også. Folk jeg er glad i.
Det er best om hun havner et trygt sted. Og dere argumenterer godt for Redania.
For… å slå seg til ro.
Fantastisk.
-Vi kan eskortere henne i kveld. -Nei.
Ikke ennå.
Det er en magiker med forkjærlighet for ild.
Rience.
-Jeg kjenner til arbeidet hans. -Bli kvitt ham.
Bli kvitt ham,
så får dere Ciris tillit.
Og Geralts.
Og min.
Du er flink til dette.
Hvis du sier det, Pip.
Pip!
Kjære venn.
Jeg savner deg allerede.
Eller skal jeg si at vi savner deg?
Din venn, Yennefer.
P.S. Hvis Ciri finner ut at hun ikke liker Aretuza,
har jeg et nytt hjem i tankene.
Et dukkehus på en blekksprutfarm.
Kjære venn.
Du spurte på Belleteyn
om jeg dro etter alle de gode nettene fordi jeg var redd.
Kanskje det.
Kanskje det var det som førte meg til dette øyeblikket.
Nå, for første gang,
forstår jeg ekte frykt.
Å aldri se deg og Ciri igjen.
Mye er usikkert på dette kontinentet.
Farene vi har sett, forutsier en enda mer truende fremtid.
Men Yen, du må vite at jeg vil lære å stole på deg igjen.
Du, Ciri og jeg, vi hører sammen.
Din venn,
Geralt.
Tekst: Trine Friis