Karnataka-polisen slog mig med lathi.
De krossade mina knän.
De band ihop mina händer och hissade upp mig.
De gav elstötar där bebisar dricker mjölk från.
En man gav mig elstötar på mina könsdelar.
Jag fick krypa på röven efter det.
Nyheten läckte ända till Tamil Nadu-polisen.
De började ställa frågor om vad som hände här.
Efter det skickade de två polismän för mitt beskydd.
De tog mig till domstolen.
"Berätta för domstolen att du valde att vara med polisen.
Om du inte säger det, struntar vi i dig.
Karnataka-polisen tar med dig tillbaka.
De tar dig och gör vad de vill. Vi är inte ansvariga."
Jag berättade allt för polisen.
"Vi bodde här vid den här tiden.
När det här hände, var gänget här."
Vad kunde jag göra?
VEERAPPANS FRU
De bad mig prata och jag var tvungen.
En dag kom min mamma och min syster
med min äldre dotter för att träffa mig.
Hon visste inte att jag var hennes mamma.
Jag frågade om hon ville bada. Hon sa ja.
Jag tog henne till badrummet och badade henne.
Hon hade lekt i leran den dagen,
så hennes hår var fullt av lera.
Jag mådde så dåligt när jag såg henne.
Jag ville vara med min man,
men jag valde att leva med mina barn.
Vad som definierar hela historien är psyket hos mannen i fråga.
Jag är övertygad om att hans hjärna fungerade
på ett helt annat sätt…
UNDERSÖKANDE JOURNALIST
…jämfört med någon annan människa.
LEDER GÄNGET GENOM DJUNGELN: VAPENTRÄNING
Styrkan i hans gäng hade minskat.
De flesta av hans kumpaner hade gripits eller blivit skjutna.
Han stoppade cykeln av våld och absolut förstörelse.
Allt var tyst.
Och det orsakade mycket oro.
Det orsakade mycket spänningar.
Tvåårsperioden av Veerappans tystnad
tolkades alltid…
KARNATAKAS SPECIALSTYRKA
…som lugnet före stormen.
Han planerade något stort.
Och han förberedde sig för det.
I ett av hans läger
hittade vi översättningar
av Che Guevaras litteratur.
Så vi visste att en förhandling pågick mellan Veerappan
och en militant grupp.
KAPITEL 3 THE REVOLUTIONARY
När en regering och statliga medier märker någon som kriminell,
måste man titta noga på orsaken till
att sådana brott sker.
Var han kriminell av naturen eller gjordes han till en?
FÖRE DETTA TAMILSK MILITANT
I Tamil Nadu var Veerappan känd som en modig man, våghalsig, fantastisk.
En man som kämpade mot orättvisa,
men vi kunde förstå honom bättre när vi träffade honom.
När vi träffade Veerappan för första gången
kände han sig ledsen för att han inte kunde göra något
åt de oskyldiga liv som påverkades
och vi ville ge honom
lite vägledning.
Vi hade en organisation,
en kodex, en filosofi.
ARKIV: LTTE-TRÄNING
Tamil Nadu Liberation Army.
Tamil-folkets rättigheter, vårt språk,
vår kultur och det här landet utnyttjades.
Tamil Nadu Liberation Army kämpade för att lösa dessa problem.
Vi hade politiska behov också.
Vi trodde att Veerappans skogar kunde bli
ryggraden för våra verksamheter.
Veerappan blev intresserad och inspirerad av idén.
Vi utbildade honom om historien om flera revolutionära rörelser
och om dess ledare,
och gav honom några böcker.
Prabhakarans livshistoria, hans kamp för en Tamil Eelam-nation.
Che Guevaras historia.
Fidel Castro, Karl Marx, Lenin, Mao Zedong, Ho Chi Minh.
"Du borde bli
en ledare som de."
Han blev en förändrad man.
Han ville sluta med allt som han hade gjort i livet,
och göra något nytt,
något revolutionärt.
Vi fick trovärdig information att han sa:
"Jag ska ta en man."
"Om jag tar honom,
ska båda staternas chefsministrar…"
Han menade Karnataka och Tamil Nadu.
"…gå ner på sina knän för mig."
Jag sa till den högre officeraren:
"Sir, jag har alla skäl att tro
att han planerar att kidnappa en väldigt viktig person."
Han skrattade och sa: "Låt honom kidnappa."
Han var så självbelåten, lättsam och oaktsam.
Han sa: "Låt honom kidnappa.
Regeringen kommer att märka STF:s betydelse."
Kvällen den 30 juli 2000
hade Rajkumar ätit middag med sin fru
och skulle precis avsluta för kvällen.
Då kom Veerappan in.
Med ett vapen slängt över axeln.
De som var där blev knäpptysta av förvåning.
På nolltid
försvann Veerappan med sitt mest värdefulla byte, Rajkumar,
ut i mörkret bakom huset.
Igår kväll vid halv tio
blev dr Rajkumar,
efter sin middag,
omringad av Veerappan och hans kumpaner…
Chefsministern meddelade att på söndagskvällen kl. 21.30,
blev dr Rajkumar och hans tre medarbetare,
mr S.A. Govindaraj, mr Nagesh och mr Nagappa,
kidnappade från sin bondgård i Tamil Nadu.
DAG 01
I Bangalore, huvudstaden i staten Karnataka,
spreds nyheten som en löpeld.
Mobiltelefoner och fasta telefoner var upptagna i två, tre timmar.
Folk strandsattes på flygplatser
och tågstationer och busstationer
eftersom hela staden blev stillastående.
Vi stod inför
en av de mest chockerande utvecklingarna i Karnatakas historia.
För sådan var mannen, Rajkumar…
Den största filmikonen i Karnataka.
FILMIKON I KARNATAKA
En man som var älskad,
respekterad,
efterliknad
och firad i decennier.
En filmstjärna som var avgudad av alla medborgare i Karnataka.
En artist med sällsynt värde.
En person med sällsynt disciplin.
En man med sällsynt sinnelag.
Det här är Rajkumar.
Som ett helgon,
eller som en romantisk hjälte,
är han oöverträffad.
Karaktärerna som han spelade…
Mor.
…rollerna som han spelade,
var så fulla av anständighet och ärlighet.
Han var en kulturambassadör för Karnataka.
Känd för sin hederlighet både på och utanför duken.
När en film med Rajkumar släpptes i Karnataka
var det ögonblick av absolut glädje och firande.
Man skrek efter biljetter.
Stämningen framför biograferna.
De stora folkmassorna som trängdes.
Och den rena obeskrivliga glädjen av att äntligen komma in på bion,
ta sin plats och få se Rajkumar komma till liv på duken.
Att en sådan man
var ett olyckligt, hjälplöst offer
för en djävulsk, tamiltalande stråtrövare som Veerappan,
var bara oacceptabelt
för varenda person i Karnataka.
Det första som chefsministern sa till mig var:
"Mr Arkesh, vilken är vägen ut?"
Jag såg en stor smärta i hans ansikte.
Jag föreslog för honom, att med hjälp av NSG-kommandon
från nationella säkerhetstjänsten,
kunde jag genomföra en attack och få Rajkumar frisläppt.
Han sa: "Säg ärligt, vilken är risken
för mr Rajkumars liv?"
Jag sa: "Oavsett vilka försiktighetsåtgärder vi tar,
är det minst 20 procents risk för hans liv i den här operationen."
Han sa:
"Jag kan inte ens ta en procents risk med Rajkumars liv."
Veerappan genomför sitt mest vågade gisslandrama.
Luften var full av fientlighet.
MYSORE-OMRÅDETS FILMDISTRIBUTÖRER
Det går inte att komma ifrån faktumet
att det är bristen på politisk vilja från båda sidor av gränsen
som har resulterat i den här nuvarande gisslankrisen.
Statsförvaltningen, polisen, regeringen,
alla var villrådiga.
Från och med nu
har regeringen sin egen strategi.
Regeringen har arbetat fram någon slags strategi…
De hade ingen aning om vilket steg de skulle ta.
Flertalet våldshändelser har redan brutit ut.
Mitt i spänningen har utbildningsinstitutioner
utlyst en helgdag.
Båda regeringarna borde vidta omedelbara åtgärder.
De borde frisläppas direkt.
Regeringen började gå försiktigt fram.
Det första de gjorde var att återkalla STF från området.
Alla operationer för att få fast Veerappan har avbrutits.
Nu fick Veerappan övertaget.
Han började bestämma.
Och han begärde att ett sändebud skulle skickas till honom direkt.
S.M. Krishna, chefsministern i Karnataka vid den tidpunkten,
flög till Chennai,
huvudstaden i Tamil Nadu,
för att träffa chefsminister Karunanidhi där.
Jag är här med ett särskilt önskemål till den ärbara chefsministern
att skicka ett sändebud å våra vägnar.
Och ta reda på vad han vill.
Vi tog precis emot nyheter från Chennai om RR Gopal,
redaktören för tidskriften Nakkheeran.
Nakkheeran Gopal var bekant med Veerappan.
Han hade förhandlat frigivningen av nio skogsvaktare
som hade kidnappats av Veerappan några år tidigare.
Vi har presenterat 100 % framgång för er.
Jag försöker inte att skryta om det.
En man som Nakkheeran Gopal
skulle definitivt prata förstånd med Veerappan
och övertyga honom om att Rajkumar
var en för stor personlighet för att leka med.
Det kändes som att vi var får som drogs i en snara.
Veerappan sa att om någon gjorde ett ljud
skulle han skjuta Rajkumar.
GISSLAN HÅLLS: SPÄNT LÄGE I HELA STATEN
GISSLAN
Vi var livrädda.
Då frågade Rajkumar:
"Du ville ha Rajkumar, eller hur?
Jag stannar, men låt dessa tre män gå.
Skjut mig om du vill."
Som jag hade förstått det, var Veerappan en mycket ond man,
en mördare.
Vi sov inte så mycket på grund av rädslan
att han skulle göra något när som helst.
På kvällen lyssnade han på nyheter…
SANDELTRÄSKOGENS PANTER
BBC News… Han missade inga nyheter.
Det meddelades att Nakkheeran skulle komma.
DAG 08
Karnatakas chefsminister, S.M. Krishna, bekräftade
att Gopal, redaktör för en tidskrift hade åkt iväg på sitt uppdrag.
Regeringen tänkte förhandla med Veerappan för att rädda Rajkumar…
FOTOJOURNALIST
…och de bestämde sig för att skicka dit vårt tidskriftsteam som sändebud.
Det regnade kraftigt.
Vi var rädda dygnet runt.
Åsknedslag.
Regn.
Det fanns tusentals elefanter.
Tigrar, geparder.
Hur skulle Rajkumar överleva i den täta ogästvänliga terrängen?
Han var ålderstigen, 71 år.
Hur skulle han tåla det kalla vädret?
Det var 15 kilometer in i skogen.
Veerappan var inte avslappnad längre.
Han var väldigt egensinnig.
Jag frågade Rajkumar hur Veerappan behandlade honom.
Rajkumar sa: "Veerappan beter sig
som ett litet barn, och vi är som vänner nu."
Jag frågade honom hur.
Han sa: "Det regnade kraftigt dagen när jag kidnappades.
På vägen, från ett berg till ett annat, korsade vi en bäck.
Hundratals grodor började kväka samtidigt.
Det var så idylliskt. Plötsligt slutade de att kväka.
Och så började en groda igen,
och alla andra grodor gjorde likadant.
En efter en. Alla grodor tillsammans igen.
Sedan slutade de.
När jag lyssnade på grodornas läten
kände jag att naturens musik var mer förtrollande än någon symfoni.
Veerappan satt med mig och vi lyssnade på det i tre timmar.
Jag har aldrig upplevt något så stort
och det gav mig enormt nöje."
Nästa morgon
lade Veerappan fram tio krav för att frige Rajkumar.
Jag skyndade förvirrat tillbaka.
Tidigare när Veerappan hade kidnappat
var det skogstjänstemän…
KIDNAPPAD AFFÄRSMAN FRISLÄPPT
…han kidnappade fotografer och turister,
i tron om att de var betydelsefulla
och insåg att deras kidnappningar inte gav något.
För de var vanliga människor.
VEERAPPANS KRAV PÅ FEM CRORE AVSLOGS
Men med Rajkumar
visste Veerappan att statscheferna skulle göra som han ville.
De flesta kraven som lades fram
hade en aktivistkoppling.
VEERAPPAN SES NU SOM EN TAMIL-NATIONALIST
Det fanns en mycket seriös
Tamil-vinkling i det.
Och det var lite irriterande.
Han kämpade för Kannada, och han lider där.
Kan vi inte ge våra liv till honom?
Be oss att gå till skogen och döda Veerappan.
Om det inte sköts ordentligt
kan vad som helst hända inom någon dag.
Det har alltid varit sjudande spänningar
mellan folket i Tamil Nadu och Karnataka
i hundratals år,
vilket betonades och förvärrades
av vissa politiska ställningar på båda sidor.
Så problemet hade alltid funnits.
VEERAPPANS TIO KRAV
Det var väldigt tydligt att det fanns en grupp människor
som använde Veerappan som deras Tamil-förespråkare.
Det började bli lite komplicerat.
När jag gick i skolan
brukade vi få höra om den etniska rensningen
mot tamiler i Sri Lanka 1983.
Det hade en stor påverkan över hela Tamil Nadu.
Om vi ville hitta en lösning på alla dessa problem
kunde vi uppnå det
genom en oberoende, enväldig Tamil-nation.
Jag kan inte gå djupare in på det,
det är därför jag hoppar över detaljerna.
För om jag går in på detaljerna
blir det mitt erkännande.
DAG 18
Det kvarstår att se hur snart dr Rajkumar
och tre andra i gisslan skulle friges av Veerappan.
Vad gör vår regering?
Hur kan de tillåta att det fortgår så här?
SÄNDNINGSJOURNALIST
Vi väntade i oändlighet på information.
Sedan kom Gopal och hade en stor presskonferens.
Och alla medier var där.
Stor story. Den går inte att missa.
Han var journalist som resten av oss.
Han hade sin egen tidskrift.
Men han blev kändis direkt.
Han förtjänar all ära som tog risken,
personlig risk, personlig säkerhet.
Men varför tar det så lång tid?
Enkel fråga.
DAG 50
Det är nästan 50 dagar sedan dr Rajkumar
och tre andra kidnappades av skogsstråtrövaren Veerappan.
LÅT REGERINGEN INGRIPA FÖR FRISLÄPPANDET AV DR RAJ
Vi ville få tillbaka Rajkumar till varje pris.
Vi fick Veerappan att sänka sina krav och tog med honom dit,
och vi förhandlade med regeringen och fick över dem på samma sida.
Jag gjorde mitt bästa för att förklara för honom.
Det är Tamil-folkets problem.
Det var väldigt spänt på gränsen för folket i Tamil.
Det påminde om upploppen om floden Kaveri 1992.
Tamiler attackerades och deras ägodelar brändes.
Vad händer med tamilerna om något händer Rajkumar?
TAMILSK STATSMAN
Två månader passerade så här.
Något behövde göras.
Tjänstemännen frågade:
"Kan du hjälpa oss att få hem Rajkumar?"
Kolathur Mani var en väldigt mäktig man i Tamil Nadu.
Han var en framstående husägare.
Och en väldigt viktig tamilsk politiker.
Från 1983 till 1986
utbildades LTTE-personal i hans hemstad Kolathur.
Många viktiga ledare i LTTE utbildades på hans fält.
Sådan var respekten och auran han medförde.
Vi fick veta att Kolathur Mani skulle kunna övertyga Veerappan
om saker som vi inte kunde.
Vi fick rådet att ta in Kolathur Mani.
Innan vi åkte in hade vi fått nyheter.
Rajkumar hade slutat att ta sina mediciner.
Tänk om något händer med gisslan?
Det var vår största rädsla.
Varje dag förklarade vi i vilken utsträckning kraven
kunde mötas av regeringen.
Alla satt tillsammans och diskuterade i timmar.
Ibland tog det sex timmar att förklara saker.
Jag sa till Veerappan och gänget: "Kom fram till ert beslut snart.
Alla era krav är relaterade till att hjälpa tamiler.
Även om något händer Rajkumar av naturliga skäl,
förstår jag vilken svår situation tamilerna hamnar i."
Veerappan frågade: "Vad tycker du att vi ska göra?"
"Insistera inte på ouppnåeliga krav."
Veerappan sa att vi borde gå till Internationella domstolen
för att lösa Kaveri-dispyten.
Vi har sagt nej!
Veerappan sa att tamil borde vara det andra språket i Karnataka.
Vi har sagt nej!
Faktum var
att kraven var fullständigt orimliga och ganska löjliga.
Inga av kraven kunde tillgodoses av regeringen.
Varken juridiskt eller realistiskt sett.
Förutom ett krav.
Det jag berättar är inte påhittat.
Ingen berättelse.
Det är fakta.
En intressant individ var Shankar Bidari.
Hela situationen efter Shankar Bidari
som kom in i bilden i februari 1993 var en terror.
FÖRSVARSADVOKAT
Hundratals anklagade greps
på anklagelsen att de stöttade Veerappan.
Fruar, systrar, bröder, farbröder, alla.
Bar de vapen?
Var de delaktiga i något brott?
Inga bevis alls!
Förutom deras erkännande, som skrevs av polisen
och signerades av Shankar Bidari.
Han fick tillstånd att åberopa bestämmelserna i TADA.
Preventionslagen om terroristiska och störande aktiviteter.
TADA-lagen.
Det är en drakonisk lag enbart för att hantera terrorister
med en avsikt att skrämma den etablerade regeringen.
Tyvärr tillämpades den på dessa bybor.
TADA!
Deras hjälplöshet…
Riktig hjälplöshet.
Alla dessa människor tynade bort i fängelset.
Inget hopp om rättegång inom den närmaste framtiden.
De hölls kvar i fängelset i tio år.
Men när Rajkumar kidnappades
var ett av Veerappans krav:
"Alla oskyldiga människor
som tynar bort i fängelset i mitt namn
måste friges."
Och se vad som hände.
Helt plötsligt blev regeringen väldigt aktiv.
De utredde hur dessa personer kunde friges från fängelset.
Det var väldigt tydligt att Karnatakas regering
kämpade hårt för att ta sig ut ur röran.
De hade inte brytt sig om fångarna frigavs.
Så Veerappan ställde sitt krav och regeringen sa ja.
Båda regeringarna hade gått med på att fullfölja
fångarnas frigivning mot borgen.
Om kravet tillgodoses av regeringen
kan Rajkumar släppas om en dag eller två.
Alla knöt an till kidnappningen av Rajkumar.
Alla var uppspelta, glada och lättade över
att Rajkumar skulle gå fri.
Han ska släppas imorgon.
Mysore-folket är väldigt glada.
Vi blev glada när nyheten om deras frigivning släpptes.
Alla männen med Veerappan sa att vi skulle släppas nästa dag.
Att de skulle skicka Nakkheeran och att vi skulle släppas.
De sa: "Vi har inte fler problem.
Vi har inga fler krav.
Det var huvudkravet."
Den dagen var alla glada och på gott humör.
Vi tänkte: "Problemet tar slut.
Vi får åka tillbaka. Det finns inga problem mer."
De var glada att de skulle släppas om en eller två dagar.
Veerappan var också glad.
Veerappan hämtade lite vatten på en tallrik.
Han hämtade lite socker och blad.
Och han kramade ur dess saft.
När ett par droppar saft föll på tallriken blev det som en kaka på tio minuter.
De hade upptäckt mirakulösa saker i skogen.
Jag glömmer aldrig den dagen.
Han måste ha varit på topp med rättfärdiga tankar.
Det var ett sällsynt och värdefullt ögonblick.
Veerappan sov aldrig bredvid någon han hade kidnappat.
Men han började sova bredvid oss.
Men så skedde något oväntat.
En shri Abdul Kareem,
vars son var Shakeel Ahmed, underinspektör hos MM Hills polis,
gick helt plötsligt till Högsta domstolen och överklagade:
"Jag förlorade min son på grund av de här anklagade personerna.
Återkallande av TADA bara för att få Rajkumar släppt?
Regeringens metod är olaglig.
Så den måste upphävas och måste omedelbart stoppas."
Återdragningen av fallen
gjordes under stor press från en stråtrövare, en skurk.
Sådana saker ska inte tillåtas i det här landet.
TADA-fångar har låsts in.
Högsta domstolen har beslutat att de inte ska friges.
De kommer inte att friges.
De är otåliga, vad har du att säga till folket i Karnataka?
Folket i Karnataka tappar tron och hoppet.
Nu vill vi… Vad är resultatet av det här mötet?
Hans beteende ändrades helt.
Han kunde inte kontrollera sin ilska.
Hur glad han än hade varit ändrades hans uppförande.
Han ställde sig upp direkt.
"Spelar det ingen roll om något händer Rajkumar?"
Han hade aldrig sagt så tidigare.
Hela hans gäng sa:
"Skjut en av dem.
Som talibanerna kapade flygplan.
Vi gör något liknande.
Vi skjuter en av de fyra och skickar till dem."
Nagappa var gisslan med dr Rajkumar.
När Veerappan sa:
"Regeringen kommer bara att lyssna när jag dödar någon av fångarna."
Nagappa hörde det.
Han räknade ut vem personen kunde bli.
Det var inte Rajkumar. Det var inte hans svärson.
Den minst viktiga personen i hela hierarkin var Nagappa.
Så Nagappa förberedde sig på att dö.
Alla sov.
Det låg alltid en skära i närheten.
Nagappa tog upp den.
Han gick förbi Rajkumar och alla andra.
Han gick in i tältet
och höjde skäran till attack.
Han svingade skäran mot Veerappan.
Veerappan tog honom.
Vi vaknade. Det var så mörkt att vi inte såg något.
Veerappan såg såren på sin hand och han blev vansinnig.
Han bad dem att binda fast Nagappa.
Nagappa började skrika.
Veerappan sa: "Skrik inte."
Ingen hade någonsin slagit Veerappan eller fått honom att blöda.
Veerappan skrek
att han inte skulle ha varit snäll och borde ha dödat dem.
Vid den tidpunkten
var Nagappas händer bundna och han ropade efter vatten.
Nakkheeran knöt upp knutarna.
Han knöt upp dem medan vi såg på.
Från toppen av berget kunde han se en by.
Han följde lamporna tills han nådde vägen.
Det var så Nagappa flydde.
Jag trodde
att vi var dödsdömda.
För hit honom. Den här sidan.
Omedelbart, här.
Han sägs ha angripit Veerappan med en skära.
Om uttalandet att han har angripit Veerappan är sant,
skulle jag tro att problemet har blivit lite mer komplicerat.
Rajkumars familjemedlemmar var väldigt missnöjda.
Eftersom Nagappa kom tillbaka flyende tyckte de
att Rajkumars liv försattes i stor fara.
Vi kunde aldrig förutse hur Veerappan tänkte.
Vi sa till Tamil Nadus chefsminister: "Läget är väldigt spänt.
Han är någon som kan döda folk utan att tänka efter.
Skynda på processen, tack."
DAG 70
Nagappas flykt från Veerappans klor
var en väldigt dålig utveckling.
Veerappan måste blidkas.
Luften behövde rensas.
NAGAPPA FÖRSTÖRDE MITT UPPDRAG
JAG SKULLE HA SÄKRAT RAJKUMARS FRIGIVNING
Det kom inga nyheter från djungeln.
Det var en kuslig tystnad.
Och då krävde Veerappan att den mest högprofilerade
tamilnationalisten Nedumaran skulle bli hans nya sändebud.
Rajkumars gisslandrama har kastat den förre kongressledamoten,
numera tamilsk separatistledare, in i rampljuset.
Politikern kan nu njuta av uppmärksamheten,
men om han kan bibehålla den
får vi se de kommande dagarna.
Sivasubramanian och jag åkte dit på motorcyklar.
Nedumaran åkte i sin egen Sumo-bil.
Bilen hade ett märke: "Tamilsk stridsvagn."
När de såg Nedumaran, fick Rajkumar hopp.
Nedumaran skötte diskussionen väldigt bra.
Jag kunde se hans politiska expertis.
Nedumaran sa något.
"En fri Tamil-nation är allas dröm.
Det håller alla med om.
Men man uppnår det inte med en enkel kidnappning.
Du förväntade dig för mycket.
Det positiva är att kraven nu är kända.
Ingen pratade om kraven,
men nu kommer de att prata och skriva om dem."
Nedumaran sa: "En liten seger,
men tro inte att alla dina krav möts."
Han övertygade dem alla. Och alla blev övertygade.
Veerappan tog mig åt sidan för att prata enskilt.
Då berättade han om lösensumman de redan hade fått.
När vi gick ut från sekretariatets kontor
frågade reportrarna: "Hur mycket pengar bad Veerappan om?"
Vi ljög och sa att det inte handlade om pengar.
Tillsammans med de tio kraven
hade Veerappan även gjort ett elfte.
"Jag behöver 1 000 crore", sa Veerappan.
Vi kunde inte föreställa oss 1 000 crore.
Han gav en väldigt enkel förklaring.
"Jag behöver bara 100 crore i kontanter. Ge mig resten i guldtackor."
Han sa att guldtackorna kunde smältas samman
till en stor boll och köras till honom.
Efter förhandlingar hamnade han på 100 crore.
Vi sa: "100 crore är inte alls möjligt."
Inte sant.
Jag vill göra det väldigt tydligt.
Jag hörde att summan var tio crore.
Det är olyckligt att staten skulle ger efter för en sådan situation.
En enväldig stat
som ger efter för en sådan pengaaffär med en stråtrövare.
Det är väldigt smärtsamt.
I slutändan var det pengar som avgjorde.
Tamilernas sak spelade ingen roll.
Det som avgjorde var pengar.
Pengarna talade.
GODA NYHETER OM DR RAJ TILL IKVÄLL: NEDUMARAN
DAG 90
Jag läste i tidningen att Veerappan
hade väldigt många krav.
Hans fru var i polisförvar. Han lade inte fram något krav
att regeringen skulle visa hans fru och barn.
Om han hade gjort det, skulle det ha hänt.
I åtta år satt jag i polisförvar.
Jag kände ingen förutom dem.
Jag kunde inte gå någonstans. Jag fick inte prata med någon.
Jag var tvungen att be om deras hjälp.
I åtta år höll jag fast vid hoppet
att min man inte skulle släppa taget om mig.
Jag trodde att han skulle hitta mina föräldrar
och fråga var jag var, vad jag gjorde.
Min mamma sa: "Nej, raring. Han kom inte.
Han kom aldrig och frågade efter dig."
Han var arg och fast besluten att inte träffa mig.
Han trodde att jag var med polisen.
Han hade en djupt rotad aning om att hans fru
hade blivit vän med polisen.
Tamilnationalisterna försökte prata förnuft med honom.
"Det är inte hennes fel.
Hon straffas för dina handlingar.
Du måste ändra dig.
Ring henne och prata med henne."
Efter det ville han träffa oss.
Jag och vår dotter stod ett par meter bort.
Vidhya blev rädd när hon såg sin pappas mustasch.
Hon gick aldrig nära.
Det var mörkt och man kunde inte se.
Så snart hon såg honom blev hon så rädd.
En brasa startades längst ner på berget.
Till slut pratade han med mig när han bjöd på en kaka.
Han gav en till mig och barnet.
"Du tog polisens sida, eller hur?"
Jag sa: "Du har missförstått mig.
Jag skulle aldrig förråda dig."
Jag sa det och grät.
"Det har gått så många år,
och du brydde dig inte om mig.
Du tittade inte ens till mig.
Du brydde dig inte om mig.
Tänkte du ens på det?"
Han mådde väldigt dåligt efter det.
Nästa morgon tvekade Vidhya fortfarande att gå nära honom.
Men hon ville gärna prata med honom.
Det var första gången hon kallade honom pappa.
Vi satt runt honom när han pratade.
Vår dotter somnade i hans famn.
Det verkade beröra honom.
Det var då han kände kärlek
för sitt barn.
Han insåg att han hade gjort ett misstag.
Dessa möten förändrade honom
och skapade nya tankar inom honom.
Han delade öppet information med mig.
"Jag vill ha ett lugnt och fridfullt liv med min familj."
Den här sortens tankar blir en motgång
i livet som en revolutionär kämpe.
Det tvingade oss
att avsluta vår relation med honom.
Han knöt sina händer för att dölja den svåra situation han var i.
Det kändes som att han krossade mitt hjärta.
Jag kände att jag övergav honom,
och jag undrade hur hans liv skulle bli.
En stor kämpe,
en som gav röst åt rättigheter
och en som skyddade gränsen.
Förlorade samhället nyss en av dess modigaste krigare?
Det var en väldigt sorglig och deprimerande dag.
DAG 108
Det var något annorlunda med Rajkumar.
Vi kunde inte sätta fingret på det.
Det var när Veerappan berättade om hårfärgen han hade gjort åt Rajkumar.
Han ville att Rajkumar skulle se ut som en brudgum.
Rajkumar gav Veerappan ett hängsmycke.
"Ingen skada ska drabba dig", sa han
och lade helig aska på Veerappans panna.
De kramades och grät efteråt.
RAJKUMAR ÅTER EFTER 108 DAGAR
När vi kom tillbaka kändes det som himlen.
"Kom vi tillbaka?
Vad hände? Kom vi verkligen tillbaka?"
Allt vi tänkte på var:
"Har vi kommit tillbaka?"
Jag glömmer det aldrig.
För ett litet tag sedan…
REGERINGSARBETE ÄR GUDS ARBETE.
…informerade Tamul Nadus chefsminister mig om
att dr Rajkumar och Nagesh
hade släppts av kidnapparna.
Den efterlängtade dagen av Rajkumars frigivning gick upp för oss.
Det var den mest extatiska firade händelsen på länge.
Rajkumar var äntligen tillbaka på Karnatakas mark.
Och allt var bra.
Vad hände med Veerappan?
Han flydde som han alltid gjorde in i djupet av någon okänd djungel.
Och det fanns en känsla av trötthet i allt detta.
För regeringen,
för STF,
för hela Indien.
Hela statsförvaltningen
var fast besluten att sätta stopp för Veerappan och hans regim.
De skulle göra allt för att se slutet av Veerappan.
Till min kära fru,
full av kärlek och ömhet.
Jag hörde bandet du skickade till mig.
När du skickar band till mig,
om du skickar flera band till exempel,
märk dem som ett, två, tre och så vidare.
Banden du skickade nu var inte numrerade,
så jag lyssnade på dem i fel ordning och blev förvirrad.
Gör inte så.
Jag har märkt bandet som du ska få med "Mu".
"Mu" som Muthu, ditt namn.
Det är menat för dig.
Muthu, det här är till dig.
Det du sa stämde. Ingen tvekan om det.
Var inte besviken på mig.
Jag lever enbart för dig och mina två älskade döttrar.
Vad ska jag göra med pengarna om jag inte försörjer er?
Vår Vidhya hade också pratat på det.
Hon sa att hon ville träffa mig.
Jag vill så gärna träffa min dotter.
Jag hoppas att vi får en dag när våra barn kör runt oss i vår bil.
Och att vi båda sitter i baksätet. Och att våra fiender ser det.
Det är min önskan.
Jag har vägt hela världen. Jag råkade bara vara i skogen idag.
Men snälla var försiktig.
De jävlarna kommer att övervaka dig mer.
Vi ligger inte på latsidan. Vi gör allt som krävs.
Jag sätter samman de vapen och män som behövs.
Jag har väntat
på större vapen.
Vi ska snart lämna landet.
Det händer snart.
Planen är satt i rörelse för det.
Undertexter: Jonna Persson