Srinivas halála után
minden rendőrnek az járt a fejében,
hogy ha meglátja Virappant vagy valamelyik bandatagot,
azonnal lelövi.
Átvette a rendőrség szerepét
nyíltan és pimasz módon.
Ez részben döbbenetes és izgalmas volt,
részben pedig nagyon nyugtalanító.
Fiatal korában puszta kézzel kapta el a varánuszt.
A fatörzsek üregében élnek.
Amikor látta, hogy egy varánusz bemászik az üregbe, bátran bedugta a kezét.
Néha a nagyobb varánusz harap,
és kiszakít egy darabot az ember húsából.
De ő akkor sem engedte el.
KÜLÖNLEGES EGYSÉG
A rendőrség
továbbra is azon volt, hogy bármi áron elkapják Virappant.
Mindkét állam vezetése úgy vélte,
mindegy milyen áron, mibe kerül,
de el kell kapni őt,
élve vagy holtan.
Ez hiba volt.
Amikor egy egész hadsereg jár a nyomunkban,
természetes emberi reakció a menekülés.
Virappan viszont
hátrafordult,
az üldözői szemébe nézett,
és így szólt:
„Kapjatok el, ha tudtok!”
HAJSZA VIRAPPAN UTÁN
MÁSODIK FEJEZET: A VÉRFÜRDŐ
A miniszterelnök könyörgött.
A belügyminiszter szintén.
„Szabad kezet kapnak. Annyi pénzt adunk, amennyi csak kell.”
Az egész kormány mögöttünk állt.
„TIGRIS” ASHOK KUMAR KÜLÖNLEGES EGYSÉG
Összehívták a karnatakai rendőrtiszteket.
Összegyűjtötték a tisztek legjavát.
Ekkoriban
tűnt fel egy nagyon aktív rendőr.
Lelkesen dolgozott.
Ő volt Shakeel Ahmed.
Nem beszélt feleslegesen, nem voltak idétlen viccei.
Korrekt, egyenes ember volt.
Aztán megismertem a rendőrfőnököt, Harikrishna urat.
Látszott, hogy bátor ember,
és hirtelen haragú.
Azt mondta: „Ashok,
körbe fogjuk hordozni Virappan
holttestét Bangalore-ban.”
Magabiztos volt.
Hárman egy csapat lettünk.
Mint a testvérek.
„TIGRIS” ASHOK KUMAR - RENDŐRFELÜGYELŐ T. HARIKRISHNA - RENDŐRKAPITÁNY
Információt gyűjtöttünk, kihallgattunk embereket,
aztán összefésültük a szálakat.
Magabiztosak voltunk.
A kormány nagyjából kétmillió rúpiás
vérdíjat tűzött ki Virappan fejére.
Plakátokat függesztettek ki a nyilvános helyeken.
Mindenki éberen figyelt.
Kétmillió rúpia akkoriban nagyon nagy összegnek számított.
Elkapták Virappan egyik jobbkezét.
Gurunath Acharit.
Erőszakos bandatag volt.
Ő felelt a fegyverekért.
A nyilvánosságtól kapott információ
segítségével kapták el.
Az emberek újból bizakodni kezdtek,
hogy a rendőrség képes lehet legyőzni Virappant.
Ez volt Shakeel Ahmed egyik legbátrabb tette.
Az egység erőre kapott.
Mindenki hitte,
hogy bármelyik pillanatban lecsaphatunk rá.
Elbíztuk magunkat.
Minden rendőrségi akciót megtorolt.
Senki nem gondolta, hogy egyenesen Ramapurába jön
huszadmagával.
RAMAPURAI RENDŐRŐRS
Egy helyi lakos mesélte:
„Zajt hallottunk
az éjszaka csendjében.”
„Ilyen hang volt: 'Ratatata.'”
„Miért kapcsolná be valaki a vízszivattyút ilyen késői órán?”
Megostromolták a rendőrőrsöt.
A SZERENCSÉTLEN ÁLDOZATOK
Vérengzés volt.
Mint egy csatamezőn.
Heten fizettek meg Gurunath haláláért.
Bosszúból megtámadta a rendőrőrsöt,
hogy megmutassa, még mindig erősebb, mint a rendőrség.
Szörnyen dühösek voltunk.
Virappannak eszébe sem jutottak
a családok, akiket érzelmileg
és más tekintetben is örökre tönkretett.
Mindig megindokolta a tetteit.
SUNAAD OKNYOMOZÓ ÚJSÁGÍRÓ
Egyáltalán nem érzett bűntudatot
egyik általa elkövetett brutális gyilkosság miatt sem.
Tizenöt-húsz nappal a ramapurai rendőrőrs megtámadása után
megszületett a második gyerekem.
Állandóan költöztünk egyik helyről a másikra.
Azt hiszik, bujkálni könnyű.
MUTHULAKSHMI VIRAPPAN FELESÉGE
Minden nap 40-50 kilométert gyalogoltunk.
A csapatban nem volt megengedett a hangos beszéd.
A másik közelébe kellett menni, és suttogni a fülébe.
Vagy sziszegni és csettinteni,
hogy felkeltsem a másik figyelmét.
NALLUR KARNATAKA - TAMILNÁDU HATÁRA
Nallurba mentünk.
Ott biztonságban voltunk.
A férjem tudta, ki az, aki elárulhatja,
és kiben bízhat.
Nagyon feszült volt a helyzet a faluban.
A környéken elszabadult a pokol.
A rendőrség megszállta Nallurt,
és tüzet nyitottak a házakra.
- Ön járt Nallurban? - Igen, sokszor.
Milyenek az ottaniak?
Nem működtek együtt a rendőrséggel.
Hajthatatlanok voltak.
Nem működtek együtt, nem árultak el semmit.
Szóval Nallurt felégették, igaz?
Felégették a kunyhókat…
A rendőrség, vagy…
Igen, történt valami, azt hiszem…
De már nem emlékszem pontosan.
Sok rokona élt ott.
Két-három család tudta, hogy pontosan hol vagyunk az erdőben.
Virappan tudta, ki volt? Ha a rendőrség volt…
Shakeel Ahmedet.
A férjem azt mondta: „Engem kapjon el!”
„Ehelyett ártatlan helyieket kap el
és kínoz meg.”
„Hogyan tűrhetném ezt csendben?”
„Én vagyok az egyetlen, aki képes megbüntetni a rendőröket.”
Az igazságtalanságukkal addig provokálták,
míg a gyilkosság megszokott dolog nem lett.
Bármilyen bűncselekmény esetén rekonstruáljuk a bűntényt.
Megnézzük, hogy történt.
Ebben az esetben
a rajtaütés helyének kiválasztása
Virappan intelligenciáját mutatja.
Mindig a hajtűkanyart választja.
Mi történik ott?
A vezető lelassít.
Nem szabadna dicsérni, de zseniális.
Zseniális ötlet.
Harikrishna vezetett.
Shakeel a hátsó ülésen aludt.
A hajtűkanyarban
Virappan sziklákat és köveket rakott az útra.
Szóval, amikor a kocsi bekanyarodott,
Harikrishna meglátta a köveket.
Szépen sorba rendeztük őket.
Nem akartunk gyanút kelteni, így a kövek egy templomot formáztak.
Öcsém, megláttam azt a fehér autót,
és tudtam, hogy eljött számukra a végítélet.
Egyenként lelőttem őket. Fejbe lőttem mindegyiket.
Ennyi. Végeztem velük.
Virappan lőtt.
Átment a torkán a lövedék.
A kocsi tiszta vér volt.
Shakeel a rendőrök között ült. Az agyveleje rájuk fröccsent.
Éppen ültem,
és nem bírtam megmozdulni a döbbenettől.
Gondoljon bele, milyen helyzetben voltam.
ASHOK KUMAR FELÜGYELŐ ÉS SHAKEEL
A közeli barátaimat brutális módon meggyilkolták.
Elveszett az önbizalmam.
Képzeljék el, mekkora veszteséget okozott
az erős kezű Harikrishna és Shakeel Ahmed halála
a különleges egységnek.
A SZERETET UTOLSÓ CSÓKJA:
Azt hittük, lehetetlen feladat.
FOTÓ M. THIRUVENGADAMRÓL, A 70 ÉVES APÁRÓL,
AKI MEGGYILKOLT HARIKRISHNA FIÁNAK EGY UTOLSÓ CSÓKOT AD.
Folytatódnak a tüntetések Maiszúrban.
Követelik a fellépést a szantálfacsempész Virappan ellen,
aki a különleges egység rendőrei, Harikrishna és Shakeel Ahmed
brutális meggyilkolásáért felelős,
és aki nagy valószínűséggel átlépte az államhatárt, és Tamilnáduban van.
Jayalalitha, tamilnádui főminiszter ígéretet tett,
hogy intenzíven átfésülik a két állam által határolt dzsungelt.
Virappan bűncselekményt követett el a karnatakai oldalon,
és szépen áttette a székhelyét Tamilnáduba,
amíg a kedélyek lecsillapodnak.
A karnatakai rendőrség kétségbeesetten
próbálta meggyőzni a tamilnádui rendőrséget,
hogy vegyék komolyan az ügyet.
Nagy volt az ellenállás a testületben.
Amikor meghalt egy rendőr,
előlépett valaki, hogy azt mondja:
„Most jövök én. Megteszem, amit tudok.”
Volt egy rendőr
a tamilnádui rendőrségen. Gopalakrishnannak hívták.
Mintha arra született volna, hogy végezzen Virappannal.
Szervezett egy egységet,
és furcsamód elnevezte Dzsungel Őrjáratnak.
Magas, keménykötésű férfi volt.
Olyan izmos, mint Rambo.
„Rambo” Gopalakrishnan
valójában az erdőben élt, éjjel-nappal.
Egyre közelebb jutott Virappan bandájához.
Fontos szerepet töltött be a tamilnádui rendőrségnél.
Nagyszerű dolgokat vitt véghez.
Rambo hírhedt volt az erőszakos
- viselkedéséről is. - Igen.
Eleinte a nehézségek miatt, amikkel szembe kellett néznünk,
nem voltunk túl diplomatikusak.
Nehéz idők voltak. De nem Virappannak.
ANBURAJ VIRAPPAN-BANDA
A rendőrség tehetetlen volt. Az embereket terrorizálták.
Gopalakrishnan halálra vert egy tehénpásztort
a felesége szeme láttára.
Úgy álltak bosszút, hogy falvakat rohantak le.
Nehéz idők voltak. Ekkor Virappan
egy plakátot tetetett ki a kolathuri piacra.
Egy nagy fehér molinó volt, vörös felirattal.
Kihívó üzenet Rambo Gopalakrishnannak.
„Nincs bátorságod szembeszállni velem.”
„Ha tiszteled a szüleidet, gyere és nézz szembe velem!”
Gyorsan terjedt a híre. Mindenki kinevette
és gúnyolta Gopalakrishnant és a csapatát.
Rambónak higgadtan kellett volna reagálnia,
és belegondolni, miért is tették ki a plakátot.
PALAR ELLENŐRZŐPONT
Rambo Gopalakrishnan két járművel
és teljes felszereltséggel jött.
A csapat addig… Mi nem voltunk ott. Máshol voltunk,
15 kilométerrel odébb.
Egy nagy robbanást hallottunk.
Ezután még tíz percig remegett minden.
Olyan volt, mintha összedőlne a hegy.
Mint egy földrengés.
Mikor meghallottuk, nem értettem, mi volt az,
de ő rögtön azt mondta: „Kész.”
Hatalmas robbanás
hangja hallatszott.
Rengeteg sár fröccsent a levegőbe.
Egészen besötétedett.
Semmit sem láttam magam előtt.
M ASHOK KUMAR TAMILNÁDUI KÜLÖNLEGES EGYSÉG
Nem értettem, mi történt.
A rendőröknek géppuskáik voltak állványokkal,
amikkel sorozatlövést lehetett leadni.
A férjem mindezt mérlegelte, és azt mondta:
„Csak úgy vehetem fel a harcot velük,
ha felrobbantom őket.”
Így gondolkozott.
Mikor odaértünk a helyszínre,
szörnyű látvány fogadott.
Életemben nem láttam még hasonlót.
A busz elvesztette formáját és kettészakadt.
Emberi testrészek voltak a bokrokon.
Belső szervek, koponyák, sisakok, eldeformálódott fegyverek.
Huszonkét embert mészároltak le.
Két rendőr vitte Gopalakrishnant.
Azt mondta: „Ashok, megsérült a fejem és a szám…”
Nem tudott mást mondani, és a lába… Ömlött belőle a vér.
És a térde… Mindkét térde eltörött.
Pár métert repült, aztán leesett.
Súlyos sérüléseket szenvedett, sok csontja eltört.
Csoda, hogy nem maradt ott.
Virappan 13 gödröt ásott.
Több mint 25 kilogramm robbanószert rejtett el.
Elképesztő mészárlást rendezett.
Virappan legutóbbi gaztettét április 9-én követte el,
amikor is felrobbantotta a különleges egység buszát
a Palar-folyó közelében, Karnataka maiszúri körzetében.
Huszonkét ember halt meg, köztük 15 rendőrségi informátor.
Virappan most már az emberekre is hidegvérrel vadászik.
Már három év telt el a különleges egység megalapítása óta,
de a közelébe sem kerültek annak, hogy elkapják
vagy lelőjék Virappant.
Emberfeletti feladatnak bizonyult.
De az, ahogyan huszonkét embert a levegőbe röpített,
mozgósította mindkét állam vezetését.
Találkoztak a főminiszterek.
Arra az elhatározásra jutottak, hogy alapítanak egy közös különleges egységet.
Sok legenda
terjengett Virappanról.
Őrült, vad, esetenként túlzó történetek.
Emlékszem, egyszer valaki azt mondta,
hogy varázserővel bír.
Hogy a dzsungel istene
segít neki.
A legtöbb részlet homályos volt.
Akkoriban csak egy fekete-fehér fotó készült róla.
A jellegzetes bajusszal, hegyes orral.
De senki sem ismerte a teljes igazságot.
Hány embere van, kik ők,
milyen az életük az erdőben?
Erről semmit sem tudtak.
SIVASUBRAMANIAM FOTÓRIPORTER
Újságíróként akkor ismernek el,
ha odamerészkedek, ahova mások nem.
„A rendőrök úgy tesznek,
mintha én lennék az egyetlen bűnöző.”
„Mintha én lennék az egyetlen gyilkos.”
„Rossz híremet keltik.”
„Ezért még életemben
a nyilvánosság elé akarom tárni az igazságot.”
Elszánt volt.
Négy óra körül
egy helyi, aki kapcsolatban állt
Virappan bandájával,
mezítláb odajött hozzám, és megkérdezte a nevemet.
„Sivasubramaniam vagyok. Riporter.”
„A testvér hívat magához.”
A sajtószabadság lehetőséget ad, hogy kapcsolatba lépjünk bűnözőkkel.
Ekkor látom, hogy négy egyenruhás közeledik.
Elöl Virappan, vállán puskával.
Sötétzöld egyenruha, mosoly, kellemes személyiség.
Üdvözölt, és megkérdezte, mikor érkeztem.
Semmi jelét nem mutatta kegyetlenségnek.
Csak az járt a fejemben: „Le kell fotóznom.”
„A fényviszonyok jók.”
Megkérdeztem: „Készíthetek pár fotót?”
Egy kézmozdulatot tett. „Fotót akar?”
„Arjunan? A riporter fotót akar készíteni.”
„Készen álltok?”
Virappan nevét mindenki ismerte, de az arcát nem.
„Ha hagyod, hogy lefotózzanak, ezután sehova sem mehetünk.”
„Ne csináld!”
Próbáltam megállítani, még sírtam is, de nem hallgatott rám.
„Készíthetünk egyet most?”
Készen állt. Még a láncát is kitette, hogy lássák.
Tudtam, hogy nekem sikerült, ami másnak korábban nem. Büszke voltam.
EXKLUZÍV KÜLÖNLEGES JELENTÉSEK
A HELYETTESEI MELLETT
Sok fotót készítettem.
A puskát fogva, lesben.
Terepszínű egyenruhában, a fegyverekkel séta közben.
ÁTVEZETI A BANDÁT A DZSUNGELEN KIKÉPZÉS
Először fotóztuk le a banda összes tagját.
Ez volt a legnagyobb hiba.
Aztán lefotóztuk minden egyes tag családját.
Rokonokat, a rokonok barátait.
Megtudtuk, kiktől kapja az utánpótlást,
kik szállítják az információt,
mitől erős a banda.
A hírszerzés elkezdett dolgozni.
Láttuk a kegyetlenségét.
Túlságosan közelről.
Életünkben nem láttunk olyan kegyetlenséget.
Zsoldosokká váltunk.
Irgalmatlanokká.
Ezt nem értheti meg egy bíróság sem,
az emberi jogoké vagy bárki más.
Csak azok az emberek érezhetik át a helyzet súlyát,
akik a műveleten dolgoztak.
Akkoriban kiemelkedett egy erős rendőrtiszt
a karnatakai oldalon: Shankar Mahadev Bidari.
Ő volt az egyik leghatékonyabb, legvakmerőbb tiszt.
Nemcsak bátor, hanem diplomatikus is.
Shankar Mahadev Bidari látta az összes fényképet a tettesekről.
És a hírszerzés nagyon messzire jutott.
Emberek százait tartóztatták le.
Minden gyanúsítottat a „Műhely” nevű
épületbe vittek.
Nem műhely volt,
ahol motorokat, bicikliket vagy buszokat javítanak.
Ebben a műhelyben embereket kínoztak.
PUTTAMALLAACHAR KARNATAKAI KÜLÖNLEGES EGYSÉG
Egész Tamilnádu rettegett a Műhelytől.
Így dolgozott Bidari.
Úgy viselkedett, mintha MM Hills főbírája lenne.
Mindig övé volt az utolsó szó.
Egy darabig könnyű volt rizst szerezni.
amikor Shankar Bidarit bízták meg, hogy elkapja a férjemet,
minden falusit, aki csak egy kiló rizst is vásárolt,
elfogtak és kikérdeztek.
A műhely maga volt a pokol.
Az öregek sokat meséltek nekünk a pokolról.
Hogy élve forró olajba vagy tűzre vetnek.
A saját szemünkkel láttuk.
Nagy csarnok volt.
Tizenöt, húsz, esetenként ötven embert hoztak busszal.
Két részre osztották a helyet.
Az egyik oldalon álltak, akiknek megkegyelmeztek, a másikon, akiknek nem.
Ekkor Bidari felnyitotta a „harmadik szemét”,
ami a pusztításért felelt.
Vizeletet itatott velük.
Kényszerített egy nőt, hogy meztelenül üljön egy férfi elé.
Ez volt Shankar Bidari módszere.
Úgy tűnt, a haláltánc soha nem ér véget.
Virappan és bandája megtámadott egy rendőrkonvojt.
Amikor odaértünk,
vér folyt az úton.
Jött Shankar Bidari, hogy feltérképezze a környéket.
Odahívott magához: „Puttu, gyere ide!”
Éles eszű volt. Fejből tudta mindenki nevét a Műhelyben.
A motorháztetőn ült, és lejegyzett néhány nevet.
Szólt, hogy vigyem el azt a nyolc embert a dzsippel,
és állítsam őket egy-egy fához.
Ez is mutatta a nyilvánvaló gyengeségünket.
Fájt ezt látni, és elöntött a szégyen.
Mi, rendőrök úgy viselkedtünk, mint a banditák.
Ha egy dolgot megtanultam
a különleges egységnél, az az volt,
hogy ne dühítsük fel.
Tartsuk kordában!
K ARKESH KARNATAKAI KÜLÖNLEGES EGYSÉG
A szolgálati karrierem során volt dolgom
terroristákkal, kommunista csoportokkal,
felkelőkkel India északkeleti részén,
de Virappan módszere,
metódusa teljesen más volt.
Virappan saját tapasztalatai alapján fejlesztett ki egy stratégiát.
Nem tanulta a gerillaháborút,
ő gerillának született.
Virappan csapdái tükrözik a vadász logikáját.
Ha elefántra vadászunk, végig kell gondolnunk, ő hová menne.
Olyan helyre állított csapdát, ahol az illető biztosan megfordul,
így garantáltan a halálba sétál.
Ezt a módszert tökélyre fejlesztette,
különben nem élt volna túl ennyi mindent.
Sokan, akik az erdőbe mentek, meghaltak.
„Ez így nem mehet tovább.”
Másképp kell hozzáállni.
Ez egyfajta gerilla hadviselés.
Gerillaellenes taktikával kell válaszolni rá.
Hírszerzésen alapuló műveletre van szükség,
ahol a képzett kommandósok az erdőben tanyáznak,
majd a megfelelő időpontban lecsapnak.
Virappan a dzsungelben volt igazán erős.
Gyakorlatilag ott nőtt fel, ez volt az otthona.
Ahogyan más ember a házában érzi otthon magát.
Sötétben is odatalálunk a mosdóba.
Számára a dzsungel volt ez a hely.
Egyre több embert gyűjtött a bandájába, amely lassacskán egy mozgó faluvá nőtt.
MOHAN NAVAS TAMILNÁDUI KÜLÖNLEGES EGYSÉG
Próbáltam az ő fejével gondolkodni,
hogy rájöjjek, milyen úton mehetnek.
Elindultam azon az útvonalon.
Meglátogattam a falvakat, és informátorokat szerveztem be.
Nem mondtam a falusiaknak, hogy Virappant keresem.
Csak annyit: „Szóljanak, ha idegenek tűnnek fel az erdőben!”
A helyiek láttak mozgolódást a környéken,
de nem tudták, kik azok.
„Járt erre 20 csempész.”
Ebből arra következtettünk, hogy Virappan bandája a környéken jár.
Bár ők sokkal többen voltak.
Száznál is több férfi és nő.
Navas mindenáron el akarta kapni Virappant, hogy hírnevet szerezzen,
mint Gopalakrishnan.
Olyan kitartóan kereste Virappant,
hogy ez végül az ő fülébe is eljutott.
Összehívta a bandáját.
„Az életem mostantól nehéz lesz.”
„A hozzám közelállók veszélyben lesznek.”
„Ha valaki ennek tudatában is marad, szívesen látom.”
„Menjünk nyugatnak!”
Minchuguli Boliban letáboroztunk.
Volt ott egy kis völgy, melyet egy patak szelt át.
Sűrű erdő,
sokféle óriási fával.
Olyan sűrű volt, hogy alig lehetett átlátni rajta.
Még napvilágnál sem.
Ezért a férjem úgy döntött, ott maradunk.
Aztán egy nap
elfogyott a pénzünk.
„Pénzt kell szereznünk élelemre.”
Aztán elment.
Féltem, hogy napokig nélküle kell boldogulnom.
Ahogy beljebb haladtunk, kaptunk egy fülest.
„Minchuguliban
sok emberi ürüléket találtak.”
A falusiak szóltak. Azt gondoltam,
szantálfacsempészek.
Akkoriban sok szantálfacsempészről tudtunk.
„Biztosan ők azok.”
„Nem, uram.”
„A szantálfacsempészek csak rizst esznek.”
„A rizsevők széklete sárga szokott lenni.”
„Ez fekete.”
„Ők kölest esznek.”
Ez lesz Virappan bandája!
Biztos voltam benne.
Minchuguli óriási terület.
Két-három hegy veszi körül.
Abban bízott, hogy a rendőrség nem követi oda.
Szabadon mászkált, mondván: „Ki jönne ide, az erdő mélyére?”
Elkövetett egy hibát.
Kunyhókat épített.
Egy nap alatt összeszedtük a csapatot.
Karnataka, a határvédelem és Tamilnádu közös akciója volt.
Kora hajnalban indultunk.
Száz ember egy sorban.
Lassan elértünk arra a helyre.
Láttuk, hogy két nő kölest vagy valami hasonlót őröl.
Négyen pedig sakkoztak.
Biztonságos területnek vélték.
Volt egy gyenge őrszem.
Egy fiú, puskával a vállán káromkodott.
„Seggfejek, velem baszakodtok?”
A tábor felé ment káromkodva.
Egy másik őrszem megállította.
„A mocskos rendőrök közelednek.”
Mire a másik flegmán: „Mit árthatnak nekünk?”
A másik nem hitt a fülének: „Fentről közelednek.”
Odanéztek, és látták, hogy 150-200 rendőr jön.
Aztán hirtelen riadót fújtak.
Fütyülni kezdtek.
Állati hangokat utánoztak.
És rohanni kezdtek.
A határőrök, akik egy magasabb részen voltak, észrevették őket.
Tüzet nyitottak rájuk.
A mellkasomban éreztem, amikor lőttek.
Alig kaptam levegőt. Beszélni sem tudtam.
Nem volt erőm, hogy felkeljek.
Nem volt hová menekülni.
Tudtam, hogy lelőnének, ha futnék.
Egy bambusznádba kapaszkodtam,
és térdelve vártam.
A rendőrök az egyik oldalról lőni kezdtek.
A lövések hangját hallva a bandatagok menekülni kezdtek.
Szétszóródtak.
SHANKAR BIDARI VIRAPPAN KUNYHÓJA ELŐTT
Meg voltunk döbbenve a helytől.
Mindent alaposan megtervezett.
Mindenből voltak készleteik.
Különböző édességekből…
Szépen, üvegekbe rendezve.
A felesége sampont használt.
Rengeteg tubus arckrémet találtunk.
A rendőrség két oldalról körbevett.
Megkérdeztek: „Te vagy Muthulakshmi?”
„Tudjátok, hogy az vagyok.”
Bekötötték a szememet jó szorosan.
Amikor Virappan Minchuguliban hagyta a bandát,
157-en voltak.
Férfiak, nők, gyerekek.
Összesen 157 tag.
Amikor visszatért, nem talált senkit.
Mindenhol kereste az eltűnt tagokat.
Senkit sem talált.
A rendőrség minden egyes tagot kivégzett.
Férfiakat, nőket, gyerekeket kíméletlenül.
Óriási traumát okozott neki.
Virappan bandája szétszóródott az erdei zűrzavarban,
és mi elkaptuk őket.
Elkaptuk őket. Leszámoltunk velük.
Párat letartóztattunk, párat megöltünk.
KOTEYUR MANI
Tizenhárom bandataggal végeztem.
Ha maradtam volna az egységben, Virappannal is végzek.
Harikrishnáért és Shakeel Ahmedért
ez volt a bosszúm.
PAPATHI (SETHUKULI GOVIND FELESÉGE)
Az egész bandából hat tag maradt életben.
Ekkor Virappan már érezte, hogy közel a vég.
Határozottan.
Az elismerés elsősorban Shankar Mahadev Bidarit illeti.
Kiváló főparancsnok.
Azt mondták: „Elfogtuk Muthulakshmit.”
Gyönyörű volt.
Ha részt vett volna egy szépségversenyen,
biztosan megnyeri.
Mindegyik nő 300-400 gramm aranyat viselt.
De Muthulakshmi ékszerei 750 grammot is nyomhattak.
Mindannyian látni akartak.
Nem tudtam, hogy azért, mert én vagyok Virappan felesége.
Csak az járt a fejemben, vajon mit tesznek majd velem.
Tíz perccel azután,
hogy a táborba vittük őt, megérkezett Bidari.
Golyóálló autóval jött.
Shankar Bidari magával hozta az India Today magazin egy példányát.
„Tudod, ki ez?” - kérdezte.
MUTHULAKSHMI - KÖRÖZÖTT FELESÉG BUJKÁL
Az én fotóm volt.
„Tudom.” „Ki az?”
„Én vagyok.” - mondtam.
„Olyan híres vagy, hogy szerepelsz az India Todayben?” - kérdezte.
Nem válaszoltam.
Amikor a rendőrség elkapott, a férjem éktelen haragra gerjedt.
„Egy férfi vagyok, egyedül. Bármit megtehetek.”
Rettenthetetlen lett.
Már eddig is az volt.
Úgy érezte, ezután már semmi nem tarthatja vissza.
A gyengédség, amit először láttam Virappan arcán, teljesen eltűnt.
Az arca elsötétült. A szívében lakozó szenvedést tükrözte.
Kért tőlem valamit.
„A fényképeken kívül
készítene egy videót? Egy filmet.”
„Persze. Megcsinálhatjuk.”
Amikor Virappan interjúját leadta a tévé,
Tamilnáduban mindenki a képernyők előtt ült.
Ahogy az évek teltek,
Virappan egyre többet nyilatkozott.
Sejthetik, milyen elképesztő sikere volt.
Egy idős asszony megjegyezte: „Eljött a mi Megváltónk.”
Így reagáltak Virappanra.
Elképesztő volt, ugyanakkor furcsa is,
hogy egy bizonyos veleszületett,
arrogáns módon nyilvánult meg.
És nem átallotta szájára venni
a vezető politikusok és tisztségviselők nevét.
Azt is megmondta volna nekik,
hogyan politizáljanak.
Tehát a show folytatódott.
A feliratot fordította: Bóta Judit