EN ORIGINALSERIE FRA NETFLIX
Tidligere i Drageprinsen:
Det viktigste... har jeg skrevet ned.
Et brev?
Kan jeg få dele en historie med deg, dronning Aanya?
For ni år siden, ble min første venn, prins Harrow,
kongen av Katolis.
Men en dag kom to tilreisende fra et sted lang borte. Et annet kongerike.
Det var foreldrene mine.
I vinter... går vi tom for mat.
Da dør 100 000 mennesker.
Jeg kan bruke titanens hjerte til kraftig trolldom som varmer opp riket
og gir oss overflod av mat.
KAPITTEL 6 EN TITANS HJERTE
Kjære Callum...
I årenes løp har det skjedd at jeg har latt det være avstand mellom oss.
Siden jeg er stefaren din, ville jeg gi deg rom til å være glad i faren din,
selv om han døde.
Lurer på om jeg skulle vært mer nær.
Om det hadde vært greit at jeg viste min kjærlighet
uten å vanære ditt forhold til ham.
Jeg vet at jeg ikke er din biologiske far.
Men i mine øyne og i mitt hjerte, så er du sønnen min.
Kjenner igjen meg selv i deg. Stolt av deg.
Og jeg er glad i deg, helt uten forbehold.
Dette er ikke lett.
Vent... du kan vel ikke lese?
Når jeg skriver dette, går solen ned.
Måneskygge-snikmordere skal ta livet mitt.
For noen måneder siden hevnet jeg meg på Xadia. Nå er det deres tur.
Jeg har kanskje ikke lenge igjen å leve, så jeg må spørre meg selv:
Hva kan jeg gi videre til sønnene mine i tiden jeg har igjen? I brevet
deler jeg en løgn, et ønske og en hemmelighet.
Hvor er han?
Beklager.
Jeg er ikke vant til så lange historier. Jeg måtte en liten tur på toalettet.
-Kan jeg... fortsette? -Jeg er klar for å høre mer, lord Viren.
Jeg vet hva som skjer, men det er godt å høre om dem fra noen som var der.
Du vet vel mer enn noen
at selv om det virker å være en historie om store slag og legendariske skapninger,
så er det egentlig en historie om offer og kjærlighet.
Skyt!
Sikt på sprekkene mellom steinplatene!
Vi kan ta den!
Sikt midt i!
Skyt akkurat der den slo sprekker!
-Nå, da? -Dytt!
Over kanten!
Sagnet var sant.
Titanens hjerte utstråler liv og magi!
-Tror du at du kan-- -Ja. Vi kan redde dem, alle sammen.
Folket vårt... de skal få mat.
Amaya!
Du klarte det!
Søster?
Amaya!
Tiden er knapp. Under en time til soloppgang.
Dragekongens vrede er stor. Vi må ta hjertet og skynde oss tilbake.
Ja. Vi farer så fort vi klarer.
De skadde må etterlates.
Vi kan ikke senke farten nå.
Ikke visk, Viren. Jeg er døv.
Det ordner seg. Når jeg har hvilt litt, finner jeg veien tilbake selv.
Vi etterlater deg ikke her.
Jeg blir her. Vi drar hjem sammen. Ta med dere hjertet tilbake.
-De er enige. Vi har ingen tid å miste. -Nei.
-De sa jo akkurat-- -Ingen etterlates her.
Vi forlater ikke våre sårede.
Det er bare fordi det er din kones søster!
Jeg har tatt en endelig beslutning.
Når jeg er borte, blir broren din, Ezran, konge.
Du blir hans partner, forsvarer og nærmeste rådgiver.
Snart står dere begge overfor en løgn. Historiens løgn.
Rådgivere og lærde vil fortelle at historien viser vår styrke.
De vil fortelle om nasjoner og rikers vekst og fall.
Om hærstyrker, kamper og avgjørende seire.
Men det er ikke ekte styrke.
Det er bare makt.
Ekte styrke kommer av sårbarhet.
Av tilgivelse. Av kjærlighet.
Det fins en vakker og motsatt sannhet.
Øyeblikkene med den reneste styrke
fremstår som svakhet for dem som ikke vet bedre.
Jeg visste ikke bedre, jeg heller.
Jeg ber deg og din bror om å ikke tro at historien forteller om styrke.
Jeg vil at dere skal tro på at den kan fortelle om kjærlighet.
Så, Rayla... det er et uvanlig navn, eller?
Eh, ja.
Menneskeforeldrene mine hadde en uvanlig smak,
"Villads med stum D."
Sant nok.
-Hva jobber du med? -Jeg er snikmorder.
Å! Du tuller ikke.
Jeg skal liksom være det.
Men jeg har aldri faktisk... drept noen.
Kanskje en dag, da. Ikke gi opp drømmene dine!
Takk for oppmuntringen.
Men jeg vet faktisk ikke om drømmen min er å bli snikmorder, egentlig.
Hva drømmer du om, da?
Jeg skulle ønske jeg visste det.
Med titanens tunge hjerte
og den ekstra byrden med å bære de skadde,
var farten vår mot Revnen tregere enn jeg ønsket.
Så grydde det av dag.
Idet sola sto opp i horisonten, kjente jeg varmen i nakken.
Som en varm ulykke jeg visste ventet oss.
Men vi gikk videre,
og håpet å unnslippe de uunngåelige konsekvensene av forbrytelsen vår.
Der er inngangen.
Vi er der nesten!
Raskere! Full fart!
Plutselig forsvant varmen.
Det ble kaldt, og en skygge dekket sola.
Men i stedet for lettelse...
kjente jeg på en kald skrekk.
Torden.
Stormen var her.
Jeg er en gal, gammel mann, men la meg dele av min visdom, ok?
Hvorfor ikke? Jeg elsker visdom. Kom med det.
Livet... er som en elv.
Å, flott. Det var akkurat det jeg var redd for.
Du ser ikke så langt frem.
Jeg kan ikke se, som jeg kanskje nevnte.
Ja, det gjorde du!
Du vet ikke hvordan livets elv krongler seg fremover.
Hvor den ender.
Hvordan skal dette hjelpe meg?
Ikke prøv å styre elvens gang.
Det er bare én ting du kan kjenne og kontrollere: deg selv.
Se på deg selv. Hvem er du, Rayla? Hva står du for?
Når du vet det, vil du være der du er ment å være, uansett hvor elva tar deg.
Det var fantastisk, Villads.
Da du begynte, var jeg sikker på at dette bare var vrøvl,
men det du sa... det var vakkert.
Jeg forteller ham det senere!
Vi rekker det aldri!
Vi må distrahere dragen, de med hjertet må komme seg hjem!
Stopp!
Nå er det vår tur til å ofre oss.
Få titanens hjerte i sikkerhet. Redd folket vårt!
Kom igjen.
Jeg kan hjelpe til.
For Aanya!
De har kjøpt oss nok tid.
Vi har klart det!
-Hva er det? -Viren.
Uten hans trolldom, har hjertet ingen verdi. Da var alt til ingen nytte!
Hva er det du sier, Sarai?
Ser deg på den andre siden.
Siste gang jeg så moren din, sa hun: "Ser deg på den andre siden."
Jeg vet ikke hva som fins der,
men jeg vet at du vil passe på både deg selv og broren din... for alltid.
-Tusen takk. -Ikke takk meg ennå.
Kom igjen! Vi må løpe!
Jeg var der da dronning Sarai...
trakk sitt siste åndedrag.
Vi dro hjem igjen.
Xadia hadde stjålet flere av våre umistelige kjære.
Tapet av dem endret livet vårt for alltid.
Men offeret deres endret verden.
Titanens hjerte utstrålte sin ufattelige livskraft!
Trolldommen virket!
Den skapte fruktbarhet og overflod.
Hundre tusen liv ble reddet. Familiene hyllet sitt liv og sin gode helse.
De var trygge, i live og sammen.
Folket i begge våre kongeriker visste hvem de kunne takke.
Disse... fantastiske heltene.
Tre dronninger, tre mødre...
ble legender.
Det skulle ha vært meg.
Jeg er så lei meg.
Han venter på deg, Deres Høyhet.
Ok.
-Er du klar? -Nei.
Men du kan åpne dørene nå.
Jeg vil snakke med deg om livet, Callum. Og det å vokse opp.
Av og til kommer det forandringer... du ikke forventer.
Jeg har prøvd å være uselvisk som konge, men som far har jeg et selvisk ønske.
Det er at du og Ezran skal bli... fri.
Frigjøre dere fra historiens lenker.
Ikke la fortiden definere fremtiden, som jeg gjorde.
Fri dere fra fortiden!
Lær av den, forstå den, og gi så slipp på den.
Bruk hjertet og fantasien til å skape dere en bedre fremtid.
Jeg er lei for at du aldri fikk lære dem å kjenne. Mødrene dine.
Takk for at du delte historien, lord Viren.
Så mange vakre historier. Jeg er heldig. Slik ble jeg kjent med dem.
De var veldig modige, sterke og kloke.
Det er ikke noe jeg skal si, men jeg er sikker på at de hadde vært stolte av deg!
Det virker kanskje rart å savne noen som jeg aldri har møtt. Jeg savner dem veldig.
Når du vet det du vet nå, dronning Aanya,
forstår du da hvorfor jeg tror at mødrene dine
hadde valgt å bli med oss og kjempe med oss, om de var her i dag?
Jeg tror at du har rett. De ville kanskje det.
-Men... ikke jeg. -Hva?
Vi skylder Katolis mye. Det er det ingen tvil om.
Vi har fått så mye godhet, mot og så mange offer.
Men jeg kan ikke tilbakebetale en gjeld der 100 000 ble reddet
ved å sende en million mennesker ut i sin sikre død.
Hørte du ikke etter? Hørte du ikke--
Kong Ahling!
Hjelp meg å få henne til fornuft.
Vi har medlidenhet med Katolis' vanskelige situasjon, men...
-jeg er redd vi ikke lenger-- -Feiging!
Forrædere!
Alle dere som står her i dag, har forrådt menneskeheten!
Lord Viren, jeg beklager, men--
Spar deg for de tomme unnskyldningene.
Det er fare på ferde!
De er på deres side av grensen snart. Da får dere betale prisen av å ikke lytte!
Du er kanskje nysgjerrig på hemmeligheten jeg lovte å dele.
Godt nytt.
Hemmeligheten fins i Banther-hytta, akkurat der du er nå!
Var ikke det godt planlagt?
Bra at vi er i Banther-hytta da, Mat?
Gå opp på spillrommet.
Der har jeg gjemt en uvanlig terning med runesymboler på hver side.
Et gammelt minne som har gått fra generasjon til generasjon.
Den tilhørte en alvetrollmann i Xadia, erkemagus Aaravos,
en mester i alle seks primærkilder.
Den er gjemt i en nøkkelboks, for den er kjent som "Aaravos' nøkkel",
og sagnet sier at den låser opp noe svært mektig i Xadia.
Kanskje er det du, Callum, som oppdager nøkkelens hemmeligheter.
Én siste ekstra-super-hemmelig bonushemmelighet:
Visste du at Mat, vår gretne lille venn, elsker å bli klødd på magen?
Næ! Hvem er en den lubne lille surpompen min?
Du trodde jeg bare var en gammel, gal kaptein, men jeg sitter på mye visdom.
Jeg innrømmer det. Det har du rett i.
Vil du vite livets andre hemmelighet?
Vanntette sokker!
Det er en metafor. Tenk over den, du.
Du viste meg jo sokkene. Det er ingen metafor!
Hvorfor gjør du det?
Du er broren min, og du betyr alt for meg.
Tuller du med meg?
-Nei, jeg er bare glad i deg. -Jeg er glad i deg også.
Er vi fremme snart? Nærmer vi oss?
Vi nærmer oss.
Land i sikte!
-Hva var det? En skygge? -Eh... du spør feil sjørøver.
Det er noe der oppe.
Tekst: Fredrik Island Gustavsen