EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
Detta har hänt i Drakprinsen.
Det kanske är en vanlig spegel.
Av alla skatter, artefakter och reliker i drakkungens och -drottningens lya,
så förvarades den här där de sov. Den måste vara viktig.
Åh nej. Det är nåt fel på ägget.
Det håller på att dö. Vänta!
Vi hörde talas om en undergörare, nån som kan hjälpa ägget.
-Och kanske din hand! -Jaså?
Men hon bor där uppe. Förhäxade Caldera.
Där är hon! Hon är en alv!
Glöm det. Vi behöver inte följa dem. De tar sig aldrig därifrån levande.
BOK 1 MÅNEN
KAPITEL 8 EN FÖRDÖMD KRATER
Vi är i säkerhet.
I säkerhet, visst.
Så hur ska vi hitta undergöraren?
Följ med mig.
Jag hjälper er hitta henne.
Den här vägen!
Så... hejsan!
Vem är du egentligen?
Jag? Jag är Ellis. Och det här är Ava. Hon är en varg.
Varg? Verkligen? Jag gissade på fågel.
Jag borde ha presenterat er.
Ellis, det här är Rayla, som vi träffade på grund av...
Hon bröt sig in i vårt slott... och försökte döda Ezran.
Men det är lugnt. Vi har glömt det.
Folk träffas på så många intressanta sätt.
Så hur hittar vi undergöraren?
Jag hittade aldrig henne. Hon hittade oss.
Vi gömde oss i ett stort, krokigt, ihåligt träd, nära kanten.
Då måste vi till trädet.
-Även om det tar hela natten. -Vänta. Är det allt vi vet?
Ett konstigt träd där undergöraren dök upp för tre år sen?
-Vår enda chans. Nån bättre idé? -Faktiskt...
...inte.
Jag visar vägen. Hon hittar oss där och räddar ägget.
Och kanske din hand.
Bry er inte om min hand. Ägget är det viktiga nu.
Det är så vackert.
Som om himlen är målad i honung.
Oj!
Synd att det också betyder att mardrömmen börjar.
Vad menar du?
Du vet. Enorma monster, obeskrivliga fasor.
Såna saker.
-Såna saker? -Ja.
Och ju högre vi beger oss, desto värre blir det.
Då så. Framåt!
Vänta! Vi behöver en plan.
Hur planerar man för obeskrivliga fasor?
Du måste kunna beskriva dem först.
De är förfärliga.
Rysliga.
Läskiga, men på ett superextremt sätt.
Det känns som om själen brinner upp.
-Jag tror att det hjälper. -Vänta.
Jag vet! Blixt, voff, svisch, slish-slash!
Grymt!
Mår han bra?
Pressen blev nog för stor till slut.
Nej, det är planen. Ezran, du har första jobbet.
Håll upp Bait så han kan förblinda monstret.
Blixt!
Vänta. Jag gör ju ingenting. Jag håller ju bara upp Bait.
Du ger stöd. Alla lag behöver understöd.
Ellis, din tur.
Ava skäller och du rider runt och förvirrar monstret.
Voff!
Jag vet inte. Kan du springa runt och skälla mycket, Ava?
Hon är redo.
Jag använder min vindpustformel.
Svisch!
Ska du trolla?
Bara nåt enkelt som jag lärt mig. Inget märkvärdigt.
Ja, han ska blåsa på monstret. Rufsa till pälsen ordentligt.
Antingen det eller den halva blixtformeln.
Den hälft som inte skjuter blixtar ur fingrarna.
Monstret lär inte fatta nåt.
Jo, det gör han. Det är ju vind.
Rayla, du är sist. Avslutaren!
Du ska dräpa det blinda, förvirrade, blåsta monstret med dina klingor.
Slish-slash!
Min hand funkar inte. Jag kan bara använda en klinga.
Då är du bara... slash!
Nej, det går inte. Det här är min "slish"-hand.
-Verkligen? -Nej, din tok.
Du är kanske tokig, men du är ingen dumbom.
Ska jag känna mig smickrad?
Claudia kallade dig dumbom när du avbröt hennes blixtformel.
Jag tror att hon ville säga "Fulminis".
Det är drakoniska för blixt.
-Som om fulminis är ordet... -Då kan du blixtformeln!
Ändrad plan!
Blixt, voff, zapp, slash!
Om du inte äter så dör du.
Jag är redan död.
Du ser inte död ut.
Men den där handen har mått bättre.
Jag lyckades få tag på några sällsynta xadianska frukter.
De är otroliga. Så konstiga och exotiska.
Och de xadianska apelsinerna. Inga kärnor.
Otroligt.
Inte?
Jag förstår att det är en heder att inte äta, men drick åtminstone nåt.
Var inte orolig. Det är bärsaft.
Jag har ett förslag.
Jag vill att du tittar på ett föremål och säger vad det är.
Efter det lossar jag kedjorna och du är fri.
Välj.
Du kan vara fri eller sitta här och dö.
Jag har ju sagt det. Jag är redan död.
Ja, vänta lite. Jag har hört det.
Det är nåt månskuggealver gör, va?
Man accepterar att man redan är död, så man slipper frukta döden.
Vilken härlig utmaning. Jag måste komma på nåt som du fruktar...
...mer än döden.
Ursäkta! Jag provar gärna lite xadiansk frukt.
Nåväl.
Ja, det är mörkt.
Men det ruskigaste jag har sett hittills är en arg syrsa.
Och han är bara lite dryg.
Säkert att det här är Förhäxade Caldera?
Eller har vi råkat vandra uppför Tråkiga kullen?
Vi kanske vek av fel och hamnade i Slumrande sluttningen?
Jag måste kolla kartan,
men jag är säker på att jag känner igen Enformiga bergets topografi.
Hur som helst, det är lite udda att inget hemskt har hänt än.
Jag ser ett enormt monster!
Men ingen fara, det är dött.
-Så varför sa du så? -Hur då?
Jag har aldrig sett nåt liknande.
-Och spana in cirklarna. -Rör den inte!
-Märkligt födelsemärke. -Det är nog inte det.
Det är ett bitmärke.
Du har rätt. Nåt har tömt honom på blod.
Hallå!
Jag ser ett större, ruskigare monster!
Planen! Dags för planen. Ezran!
Okej. Var är Bait?
Kom, du ska...
-För tidigt! -Jag kan inte se!
Ingen av oss kan det.
Resten av planen, då?
Jag borde väl inte skjuta blixtar om jag inte kan se.
-Inga blixtar! -Kanske en ny plan?
-Spring! -För att distrahera monstret?
Nej, för att överleva!
Följ med mig.
Hoppa upp. Ava tar oss härifrån.
Du kan väl klättra i träd?
Vad gör vi nu?
Jag tror att den där saken väntar på oss där nere.
-Vi har inte ens så mycket blod. -Jag vet.
Vi vore ett dåligt mellanmål!
Vi har inget val. Vi får vänta ut det.
Ledsen att min plan var strulig.
Nej, din plan var okej. Vårt utförande var mindre bra.
Det lät typ "Aj! Oj! Hjälp! Spring!"
När jag tar bort skynket ska du berätta vad du vet.
Förstått?
Jag hittade nåt som kanske motiverar dig.
Du är dummare än jag trodde.
Vet du inte att bara människor kan mutas?
Det är ingen muta.
Det är ett hot.
Titta närmare.
Du är ett monster.
Du misstar dig. Jag är pragmatiker.
Den verkar kämpa på.
Knappt.
Förlåt att jag sabbade planen.
Var inte så hård mot dig själv. Alla klantar sig ibland.
-Eller i mitt fall, hela tiden. -Vad menar du?
Om planen inte gått i stöpet när Bait lyste, så hade jag floppat.
Skojar du? Du är ju suverän på allt.
Ja, jag är rätt suverän på allt.
Men inte när det verkligen gäller.
Det är då jag sabbar allt.
-Vad menar du? -Jag vet inte.
Jag tvekar, tänker för mycket,
blir förvirrad, och helt plötsligt har jag misslyckats.
Tänk att du är magiker. Jag har aldrig träffat en tidigare.
-Du är inte som jag trodde. -Vad trodde du?
Du vet. Längre, med kappa, rynkigare och supersmart.
Och kanske nån konstig amulett.
Jag letar efter en konstig amulett, om du skulle råka känna nån.
Och du är så självsäker.
Lustigt att höra nån säga det. Jag ser inte mig själv som det.
Inte? Det borde du göra, med alla dina krafter.
Kanske. Men det är inte jag. Det är den här.
Alla magiska krafter och allt självförtroende,
beror på den här fantastiska saken.
En ursprungssten.
Den morgon jag kom till ert slott,
så upptäcktes mitt team av en människovakt.
Det var mitt jobb att jaga honom och stoppa honom.
Men när jag tog honom,
så tittade han upp på mig och var så rädd.
Och då... släppte jag honom.
-Jag vet inte varför. -Medlidande.
Men han var en människa, min fiende.
Ja. Men du såg att han var rädd.
Och han var en person, precis som du.
Det borde inte ha spelat roll. Jag hade ett jobb!
Jag är en lönnmördare som aldrig dödat.
Det är nog bra.
Och tack för att du misslyckades. Jag gillar att leva.
Jag är glad att du lever.
Att känna dig är definitivt värt att mista handen för.
Det är det knäppaste, snällaste nån har sagt till mig.
Det här är kanske min oturshand, så när den trillar av, vänder lyckan.
-Så hemskt. -Men roligt?
Roligt och hemskt.
Ursprungsstenen vill att du gör alla fantastiska saker.
Utan dig är den bara ett lysklot.
Troligen, men utan den här är jag ingenting.
Bara en kille som kan rita och dra ordvitsar ibland.
Och de är inte ens så vitsiga.
Jag är inte övertygad.
Du vore nog rätt fantastisk även utan ditt magiska klot.
Du verkar också toppen.
Och Ava. Får jag klappa henne?
Din lurviga pälsboll!
Hörni?
Jag tror att den är borta!
Har inte sett eller hört den på ett tag. Den drog nog.
Stick, för du suger!
Fattar ni? För det var en blodsugare.
-Så en beskrivning, inte en förolämpning? -Lite av båda.
Den är nog borta, men vi borde inte reta den.
Det finns nåt som kallas ironi, för precis när man säger nåt,
nåt man är säker på, så händer det motsatta.
Kanske i historier, men i verkligheten...
-Nu, Bait! -Fokusera! Vi klarar det.
Planen! Ez och Bait, er tur!
Blixt!
Ja! Ellis och Ava, voff!
Perfekt! Min tur att... zappa!
Allt eller inget. Fulminis!
Ja! Sug på den!
Zappad av zapphanden!
-Min zapphand! Ja! -Kan du förbluffas senare?
Jaha. Rayla, avslutningen. Du grejar det. Slash!
-Rayla! -Nej!
Det var nära ögat.
Om den hade varit aningen snabbare så hade jag...
Hjälp! Hjälp mig!
Aspiro!
Ja!
Vad sägs om det? "Svisch" borde ha varit med.
Sluta sura, alv. Mitt tålamod tryter.
Berätta vad du vet om reliken,
annars avgör jag ditt öde.
Du har lyckats.
Har jag?
Spegeln? Du har funnit nåt värre än döden.
Berätta då. Vad är den?
Jag hjälper dig aldrig.
Då har jag ingen nytta av dig.
Jag tycks alltid fånga samma uttryck. Trots...
...som övergår i absolut fruktan.
Titta! Där uppe! Trädet!
Ja! Vi är nästan framme.
Nu kan vi ta oss vidare, hitta undergöraren och rädda ägget.
Åh nej.
Vad är det?
Jag har dåliga nyheter. Jag vet inte hur jag ska säga det.
Säg det bara.
Även om vi tar oss till kanten, så är det förgäves.
Det finns ingen undergörare.
Undertexter: Susanna Wikman