NETFLIX-ALKUPERÄISSARJA
Aiemmin Lohikäärmeprinssissä.
Ehkä se on vain peili.
Kaikista aarteista ja esineistä lohikäärmekuninkaallisten luolassa,
ne pitivät tätä lähimpänä. Se on varmasti tärkeä.
Voi ei. Munaa vaivaa jokin!
Pelkään sen kuolevan. Odota!
Kuulimme ihmeparantajasta, joka voi auttaa munaa.
-Ehkä kättäsikin! -Niinkö?
-Mutta hän asuu Kirotulla kalderalla. -Tuolla se haltija on!
Unohtakaa. Heitä ei kannata seurata.
He eivät selviä hengissä.
KIRJA 1 KUU
LUKU 8 KIROTTU KALDERA
Olemme turvassa.
Turvassa, varmasti.
Miten löydämme sen ihmeparantajan?
Tulkaa. Autan löytämään hänet.
Tätä tietä!
Heippa vaan.
Kuka oikein olet?
Minäkö? Olen Ellis.
Ja tämä on Ava. Se on susi.
Susi? Niinkö? Luulin linnuksi.
Olisi pitänyt esitellä teidät.
Ellis, tämä on Rayla, jonka tapasimme, koska...
Hän murtautui linnaamme yrittäen tappaa Ezranin.
Muttei se mitään. Se on mennyttä.
Ihmiset tapaavat mielenkiintoisin tavoin!
Miten löydämme parantajan?
En löytänyt häntä. Hän löysi meidät.
Piilottelimme isossa, kierteisessä, ontossa puussa reunan lähellä.
Sinne on päästävä.
-Vaikka se veisi koko yön! -Hetkinen. Eikö meillä ole muuta?
Outo puu, jonne ihmeparantaja ilmestyi kolme vuotta sitten?
-Ei ole muuta. Onko parempia ideoita? -Itse asiassa... Ei.
Vien meidät sinne. Parantaja löytää meidät ja pelastaa munan!
Ja ehkä kätesikin.
Älä huolehdi kädestäni. Vain munalla on väliä.
Kaunista. Kuin taivas olisi maalattu hunajalla!
Harmi, että nyt alkaa myös painajainen!
Mitä tarkoitat?
Suuria hirviöitä ja sanoinkuvaamattomia kauhuja.
Sellaista.
-Sellaista? -Niin.
Se pahenee korkeammalle mennessä.
-Hyvä on! Mennään! -Odota. Tarvitsemme suunnitelman.
Miten kauhujen varalle voi suunnitella? Sinun pitäisi kuvailla niitä ensin.
Kauheaa.
Vertahyytävää.
Karmivaa äärimmäisellä tavalla. Tuntuu kuin sielu syttyisi tuleen.
-Tuo ehkä auttoi. -Hetkinen.
Nyt keksin. Väläys! Haukku! Huiskaus! Huitaisu ja sivallus!
Mahtavaa! Onko hän kunnossa?
Hän taisi murtua paineen alla.
Ei. Se on suunnitelma. Ezran, saat homman.
Pitele Syöttiä niin, että se sokaisee hirviöt. Väläys!
Hetkinen. Enhän silloin tee mitään.
-Pitelen vain Syöttiä. -Olet tukena.
Tiimit tarvitsevat tukea! Seuraavana Ellis.
Ava haukkuu, sinä ratsastat häkellyttäen hirviöt. Haukku!
Enpä tiedä. Voitko juosta ja haukkua paljon, Ava?
Se on valmis.
Sitten minä käytän tuuliloitsua. Huiskaus!
Lausutko loitsun?
Se on pieni riimujuttu. Ei sen kummempaa.
Hän puhaltaa hirviön päälle pörröttäen sen turkin.
Joko se tai puolikas salamaloitsu.
Se puolikas, joka ei syökse salamoita sormistani.
Hirviö ei tiedä, mikä siihen osui. Tai tietää sittenkin. Se on tuuli.
Rayla, sinä toimit lopettajana!
Sinä isket häkellyttämiimme hirviöihin terilläsi!
Huitaisu ja sivallus!
Käteni on huonona. Voin käyttää vain yhtä.
-Sitten pelkkä sivallus riittää. -Ei tuo toimi. Tämä on huitaisukäteni.
-Niinkö? -Ei, pönttö.
-Odotas. Olet ehkä pönttö, muttet fuula! -Pitäisikö olla imarreltu?
Sanoit Claudian kutsuneen sinua fuulaksi, kun keskeytit hänen loitsunsa.
Mutta olen varma hänen yrittäneen sanoa "Fulminis!" Se on salama draconiksi.
-Jos fulminis on avainsana... -Tiedät silloin salamaloitsun!
Uusi suunnitelma!
Väläys, haukku, isku, sivallus!
Jos et syö, kuolet.
Olen jo kuollut.
Et näytä kuolleelta, vaikkakin kätesi on ollut parempikin.
Näin vaivaa hankkiakseni xadialaisia hedelmiä.
Ne ovat mahtavia! Niin kummallisia ja eksoottisia.
Ja nämä xadialaiset appelsiinit ovat siemenettömiä! Uskomatonta.
Eikö?
Ymmärrän syömättömyyden kunnian,
mutta juo edes jotain.
Älä huoli, se on marjamehua.
Minulla on ehdotus. Haluan, että katsot yhtä esinettä -
ja kerrot, mitä se tekee. Sitten vapautan sinut, ja voit lähteä.
Päätä.
Voit olla vapaa tai voit maata täällä ja kuolla.
Sanoinhan, että olen jo kuollut.
Olen tainnut kuulla siitä. Se on kuun varjon haltijoiden juttu, eikö?
Sen hyväksyminen, että on jo kuollut, joten kuolemaa ei pelkää.
Olet antanut kauniin haasteen.
On keksittävä jotain, mitä pelkäät -
kuolemaa enemmän.
Anteeksi. Maistan mielelläni xadialaisia hedelmiä.
Oikein hyvä.
On pimeää, mutta pelottavin näkemäni juttu oli vihainen sirkka.
-Sekin on lähinnä lievästi ärsyyntynyt. -Joo.
Olemmeko varmasti Kirotulla kalderalla? Vai eksyimmekö Kurjuuden kukkulalle?
Ehkä päädyimmekin Ramaisevalle rinteelle.
Pitää katsoa kartasta, mutta tunnistan Monotonisen mäen selkeät piirteet!
On hieman outoa, ettei mitään pahaa ole vielä tapahtunut.
Näen pelottavan hirviön!
Ei hätää. Se on kuollut.
-Miksi sitten sanoit sen noin? -Miten?
En ole nähnyt tällaista ennen.
-Nuo ympyrät. -Älä koske!
-Outo syntymämerkki. -Ei se ole syntymämerkki.
Se on purema.
Olet oikeassa. Jokin imi sen veren.
Kaverit!
Iso ja pelottavampi hirviö!
On suunnitelman aika. Ezran!
Selvä. Missä Syötti on? Syötti, sinun pitäisi...
-Liian aikaisin! -En näe!
Kukaan ei näe.
Entä loput?
En varmaan tee salamaa, jos en näe.
Älä tee sitä!
-Ehkä uusi suunnitelma? -Hajaantuukaa, juoskaa!
-Hirviön harhauttamiseksiko? -Ei, vaan selviytyäksemme.
Tule.
Tule kyytiin. Ava vie meidät.
Osaathan kiivetä?
Mitä teemme nyt?
Uskon tuon odottavan meitä.
-Meissä ei ole paljoa verta. -Tiedän.
Olisimme huono välipala!
Ei ole vaihtoehtoja. On odotettava.
-Anteeksi, että suunnitelma oli huono. -Ei, se oli ihan hyvä.
Toteutus oli huono. Se oli ennemminkin: "Argh! Hups! Apua! Juoskaa!"
Kohta poistan tämän peitteen ja sinä kerrot, mitä tiedät. Ymmärrätkö?
Toin jotain, mikä motivoi enemmän.
Olet typerämpi kuin luulin. Tiedäthän, että vain ihmisiä voi lahjoa.
Ei tämä ole lahjus, vaan uhkaus.
Katso lähemmin.
Olet hirviö.
Erehdyt. Olen käytännönläheinen.
Se näyttää sinnittelevän, juuri ja juuri.
-Anteeksi, että pilasin suunnitelman. -Anna itsellesi armoa.
Jokainen möhlii välillä -
-tai minun tapauksessani aina. -Mitä tarkoitat?
Usko pois, jos Syötin väläys ei olisi pilannut sitä, minä olisin.
Pilailetko? Nähdäkseni olet mahtava kaikessa.
Totta. Olen kyllä mahtava kaikessa,
kunnes sillä on oikeasti merkitystä. Silloin vain möhlin.
-Mitä tarkoitat? -En tiedä.
Epäröin ja mietin liikaa -
sitä, mikä on oikea tapa edetä. Sitten epäonnistun.
Uskomatonta, että olet maagi. En ole tavannut maagia ennen.
-Et ole sellainen, mitä odotin. -Mitä odotit?
Pidempi, pitkä kaapu, ryppyisempi. Superälykäs.
Ja ehkä jotain outoa amulettia.
Etsin kyllä outoa amulettia, jos tiedät jonkun.
Ja olet niin itsevarma.
Hauska kuulla tuollaista. Ei ole itsevarma olo.
Niinkö? Pitäisi olla, kun on noin paljon voimaa.
Ehkä, mutta oikeasti minä en tee sitä, vaan tämä.
Kaikki magia, voima ja itsevarmuus johtuu tästä esineestä,
alkukivestä.
Tullessani linnallenne, ihmisvartija löysi tiimini.
Tehtäväni oli jahdata ja pysäyttää hänet.
Saadessani hänet kiinni, hän katsoi minuun peloissaan.
Sitten vain päästin hänet.
-En tiedä, miksi. -Koska säälit häntä.
Mutta hän oli ihminen, viholliseni.
Niin. Mutta näit hänen pelkonsa. Tiesit, että hän on henkilö kuten sinäkin.
Sillä ei ole väliä. Minulla oli tehtävä.
Olen salamurhaaja, joka ei ole tappanut ketään.
Sehän on hyvä.
Kiitos epäonnistumisestasi. Elossa on kiva olla.
Hyvä, että elät, Ezran. Käden menetys on tuntemisesi arvoista.
-Tuo on omituisin kuulemani kohteliaisuus. -Kuka tietää, ehkä tämä on epäonnenkäteni,
joten sen pudotessa onneni kääntyy.
-Kauheaa. -Mutta hauskaa.
Hauskaa ja kauheaa.
Alkukiven vuoksi sinun on tehtävä mahtavia asioita.
Ilman sinua se on vain hohtava pallo.
Niin kai. Mutta ilman tätä en ole mitään.
Vain tyyppi, joka piirtää ja laukoo ironisia kommentteja.
-Eivätkä ne edes ole kovin ironisia. -Enpä usko.
Taidat olla aika makea -
-ilman taikapalloasikin. -Sinäkin vaikutat kivalta.
Ja Ava on kiva. Saako sitä silittää?
Olet niin pörröinen söpöläinen.
Hei, kaverit!
Se olio taisi häipyä.
En ole nähnyt tai kuullut sitä hetkeen.
Nähdään, liero!
Tajuatteko? Koska se on iso mato.
-Eli lähinnä kuvaus eikä loukkaus. -Vähän molempia.
Se meni, muttei härnätä sitä. Ironia tarkoittaa, että kun sanoo jotain -
ja on varma siitä, käykin päinvastoin.
Ei. Tarinoissa se voi toimia, mutta tosielämässä...
-Nyt, Syötti! -Keskittykää! Pystymme tähän!
Suunnitelma! Ez ja Syötti, on vuoronne!
Väläys!
Hyvä! Ellis ja Ava, haukku!
Täydellistä! Minun iskuvuoroni!
Yritetään. Fulminis!
Jee! Siitäs saat!
-Salamakäsi iskee! Joo! -Voitko hämmästellä myöhemmin?
Aivan. Rayla, lopetusisku. Osaat sen. Sivallus!
-Rayla! -Ei!
Olipa täpärällä.
Jos se olisi ollut nopeampi, olisin...
-Auttakaa minua! -Aspiro!
Jopas. Tiesin, että huiskauksen olisi pitänyt pitää olla mukana.
Mietiskely riittää. Kärsivällisyyteni loppuu.
Kerro, mitä tiedät tästä tai sinetöin kohtalosi.
Onnistuit.
Niinkö?
Tuo peili.
Löysit jotain kuolemaa pahempaa.
Kerro. Mikä se on?
En auta sinua koskaan.
Sitten olet hyödytön.
Vangitsen aina saman ilmeen: uhman,
joka väistyy täydellisen pelon tieltä.
Katsokaa! Tuolla. Tuo on se puu.
Hyvä! Melkein perillä. Pystymme tähän.
Pääsemme reunalle. Löydämme parantajan ja pelastamme munan!
-Voi ei. -Mitä nyt?
Tosi huonoja uutisia.
-En tiedä, miten kertoisin. -Sano nyt.
Vaikka pääsisimmekin reunalle, se ei hyödytä. Ei ole ihmeparantajaa.
Tekstitys: Antti Rinta-Loppi