EN ORIGINAL SERIE FRA NETFLIX
Tidligere i The Dragon Prince.
Måske er det bare et spejl.
Af alle skatte og relikvier i Dragekongen og -dronningens hule
var dette tættest på, hvor de sov. Det må være vigtigt.
Åh nej. Noget er galt med ægget.
Det er døende. Vent!
Vi hørte om en helbreder, som kan hjælpe med ægget.
-Og din hånd! -Virkelig?
Men hun bor deroppe. Den Forbandede Caldera.
Der! Hun er en elver!
Der er ingen grund til at følge dem derop.
De kommer aldrig ud i live.
BOG 1 MÅNE
KAPITEL 8 DEN FORBANDEDE CALDERA
Jeg tror, vi er i sikkerhed.
Sikkerhed. Klart.
Hvordan skal vi så finde den mirakelhelbreder?
Kom med mig.
Jeg hjælper med at finde hende.
Denne vej!
Så... Hej med dig.
Hvem er du egentlig?
Mig? Jeg er Ellis.
Og dette er Ava. Hun er en ulv.
En ulv? Virkelig? Jeg tænkte fugl.
Jeg skulle have introduceret jer.
Ellis, dette er Rayla, som vi mødte, fordi...
...hun brød ind på vores slot...
...for at dræbe Ezran.
Men det er vi ovre nu.
Folk mødes på så interessante måder!
Hvordan finder vi helbrederen?
Jeg fandt hende faktisk ikke. Hun fandt os.
Vi gemte os i et kroget, hult træ nær kanten.
Så må vi hen til det træ.
-Om det så tager hele natten. -Vent.
Er det alt, vi har at gå efter?
Et træ, hvor denne helbreder dukkede op for tre år siden?
-Det er alt, vi har. Har du en bedre idé? -Faktisk...
...nej.
Jeg fører os til træet. Helbrederen finder os og redder ægget!
Hun kan hjælpe med hånden.
Tænk ikke på min hånd. Ægget er det vigtigste.
Det er så smukt.
Som om himlen er malet med honning.
Wauw!
Men det betyder også, at mareridtet begynder nu!
Hvad mener du?
Du ved, kæmpe monstre, ubeskrivelige rædsler.
Sådan noget.
-Sådan noget? -Ja.
Og jo højere op vi kommer, desto værre bliver det.
Okay! Kom så!
Vent. Vi må have en plan.
Hvilken plan passer til ubeskrivelige rædsler?
Man skal vel kunne beskrive dem først.
De er rædselsvækkende.
Blodisnende.
Skumle, men på en ekstrem måde,
så det føles, som om din sjæl brænder.
-Jeg tror, det hjælper. -Vent.
Jeg har det. Glimt! Vuf! Sus! Hug-hak!
Sejt!
Er han okay?
Han er nok endelig knækket under pres.
Nej, det er planen. Ezran, du er først.
Du holder Agn i luften, så han blænder monsteret.
Glimt!
Vent. Så gør jeg ikke rigtig noget.
-Jeg holder bare Agn. -Du er støtten.
Alle hold må have god støtte! Ellis, din tur.
Ava gør, og du rider i cirkler for at forvirre monstret.
Vuf!
Jeg ved ikke. Kan du løbe rundt og gø meget, Ava?
Hun er klar.
Så bruger jeg vindånde-magi.
Whoosh!
Vil du kaste magi?
Det er en simpel rune-ting, jeg har lært.
Han blæser på monstret, så der ruskes godt i pelsen.
Det eller halvdelen af lynmagien, jeg kan.
Den del, hvor der ikke kommer lyn ud.
Monstret ser det aldrig komme! Vent, det vil det. Det vil se vinden.
Rayla, du er afslutteren!
Du fælder det blændede, distraherede og vindblæste monster med knivene!
Hug-hak!
Min hånd har det ikke godt. Jeg kan kun bruge én kniv.
Okay, så er det bare... hak!
Nej, det duer ikke. Det er min "hug"-hånd.
-Virkelig? -Nej, tumpe.
Vent. Du er måske en tumpe,
-men ikke et fjols! -Skal det smigre?
Du sagde, Claudia kaldte dig fjols, da du afbrød hendes lynmagi.
Men hun prøvede faktisk at sige: "Fulminis!"
Det er det draconiske ord for lyn.
-Hvis "fulminis" er nøgleordet... -Så kan du lynmagien!
Ny plan!
Glimt, vuf, zap, hak!
Hvis du ikke spiser, så dør du.
Jeg er allerede død.
Du ser ikke død ud.
Selvom den hånd har haft det bedre.
Jeg har gjort meget for at skaffe sjældne, xadianske frugter.
De er utrolige! Så sære og eksotiske.
Og disse xadianske appelsiner uden kerner!
Utroligt.
Nej?
Jeg forstår ære-tingen med ikke at spise,
men drik da noget.
Bare rolig, det er bærjuice.
Jeg har et forslag.
Du skal kigge på et objekt og fortælle, hvad det gør.
Derefter slipper jeg dig fri, og du kan gå.
Beslut dig.
Du kan være fri eller sidde her og dø.
Som sagt, så er jeg allerede død.
Ja, vent lidt, jeg har hørt om dette.
Det er en ting for måneskyggeelvere, ikke?
Man accepterer, man allerede er død,
så man ikke frygter døden.
En smuk udfordring du giver mig.
Jeg må finde på noget, du frygter...
...mere end døden.
Undskyld! Jeg vil gerne prøve noget xadiansk frugt!
Fint nok.
Der er mørkt.
Men det uhyggeligste har været en vred græshoppe.
Og han er nærmere bare irriteret.
Er det her virkelig Den Forbandede Caldera?
Eller er vi endt på Roligbakken?
Måske gik vi forkert og endte på Søvnigskrænten?
Jeg må se kortet, men jeg genkender
de umiskendelige træk af Kedsomhedsbjerget.
Men det er lidt sært, at der ikke er sket noget endnu.
Jeg kan se et stort, uhyggeligt monster!
Men bare rolig. Det er dødt.
-Hvorfor sagde du det sådan? -Hvordan?
Jeg har aldrig set noget lignende.
-Og se de cirkler. -Rør den ikke!
-Sikke et sært modermærke. -Det tror jeg ikke, det er.
Det er et bidemærke.
Du har ret. Noget har drænet alt dets blod.
Venner?
Jeg kan se et endnu mere uhyggeligt monster!
Planen! Tid til planen. Ezran!
Okay. Hvor er Agn?
Agn, kom nu, du skal...
-For hurtigt! -Jeg kan ikke se!
Det kan ingen af os.
Hvad med resten af planen?
Jeg bør ikke lave lyn, når jeg ikke kan se, vel?
-Lav ikke lyn! -Måske en ny plan?
-Spred jer! -For at distrahere monstret?
Nej, for at komme væk i live!
Kom med mig.
Hop på. Ava får os væk.
Du kan godt klatre i træer, ikke?
Hvad gør vi nu?
Jeg tror, at den venter på os dernede.
-Vi har slet ikke så meget blod. -Nej.
Vi ville være et sølle måltid!
Vi har intet valg. Vi må bare vente.
Undskyld, min plan var et rod.
Nej, din plan var fin.
Udførelsen var lidt skidt.
Det blev nærmere til: "Ah! Ups! Hjælp! Løb!"
Om lidt fjerner jeg dækket, og så fortæller du, hvad du ved.
Forstået?
Jeg har taget noget med, du måske vil finde motiverende.
Du er dummere, end jeg troede.
Ved du ikke, at kun mennesker kan bestikkes?
Det er ikke bestikkelse.
Det er en trussel.
Kig nærmere efter.
Du er et monster.
Du tager fejl.
Jeg er pragmatiker.
Det holder vist ved.
Lige knap.
Undskyld, jeg ødelagde planen.
Tag det roligt.
Alle laver rod i den nogle gange.
-Eller ofte, i mit tilfælde. -Hvad mener du?
Havde Agn ikke lavet rod i den, havde jeg nok kludret i min del.
Laver du sjov? Du er da sej til alt.
Det er sandt, jeg er sej til alt.
Lige indtil øjeblikket, hvor det gælder.
Så ødelægger jeg pludselig alt.
-Hvad mener du? -Jeg ved det ikke.
Jeg tøver og tænker for meget,
bliver forvirret omkring det rette at gøre. Og så har jeg fejlet.
Tænk, at du er magiker. Jeg har aldrig mødt en magiker før.
-Du er ikke, som jeg troede. -Hvad forventede du?
Højere, lang kappe, mere rynket. Superklog.
Og måske med en sær amulet eller noget.
Jeg leder efter en sær amulet, hvis du kender nogen.
Og du er så selvsikker.
Det er sjovt at høre det. Jeg ser ikke mig selv sådan.
Virkelig? Det burde du med de utrolige kræfter.
Måske. Sandheden er, at det ikke er mig. Det er den her.
Al magien, kræfterne og selvtilliden
kommer fra denne utrolige ting. En primærsten.
Den morgen, jeg kom til jeres slot,
blev mit hold opdaget af en vagt.
Det var mit job at stoppe ham.
Men da jeg fangede ham,
kiggede han så bange på mig.
Og så... lod jeg ham gå.
-Jeg ved ikke hvorfor. -Du havde ondt af ham.
Men han var menneske, min fjende.
Ja.
Men du så, han var bange.
Du vidste, han var en person som dig.
Det burde være lige meget. Jeg havde en opgave!
Jeg er en snigmorder, der aldrig har dræbt.
Det er da godt.
Tak, fordi du fejlede din mission. Jeg kan godt lide at leve.
Jeg er glad for, du er i live, Ezran.
At kende dig er værd at miste hånden for.
Det er det særeste og sødeste, nogen har sagt til mig.
Måske er det min ulykkeshånd,
så når den falder af, vender mit held.
-Det er forfærdeligt. -Men sjovt?
Sjovt og forfærdeligt.
Primærstenen behøver dig for at gøre de utrolige ting.
Ellers er det bare en lysende kugle.
Tja, men uden den er jeg intet.
En fyr, der kan tegne og lave skæve kommentarer.
Og de er ikke engang så skæve.
Jeg er ikke overbevist.
Jeg tror, du ville være fantastisk selv uden din magiske kugle.
Du virker også sej.
Og Ava er også sej. Må jeg ae hende?
Du er sådan en pelset basse!
Venner?
Jeg tror, den er væk!
Jeg har ikke set den længe. Måske er den væk.
Vi ses, blodsuger!
Er I med? Fordi den suger blod?
-Det er beskrivende, ikke fornærmende. -Lidt af begge dele.
Den er nok væk, men tir den ikke, okay?
Der er noget, der hedder ironi, hvor man siger noget,
som man er sikker på, og så sker det modsatte.
Måske er det sådan i historier, men i den virkelig verden...
-Nu, Agn! -Fokusér! Vi kan godt!
Planen! Ez og Agn, det er jer!
Glimt!
Ja! Ellis og Ava, vuf!
Perfekt! Min tur til... zap!
Så er det nu. Fulminis!
Ja! Så er du zappet!
Få zap af zap-hånden!
-Min zap-hånd! -Kan du ikke juble det senere?
Jo. Rayla, afslutningen. Du klarer det. Hug!
-Rayla! -Nej!
Det var for tæt på.
Havde den været ét sekund hurtigere, var jeg...
Hjælp! Hjælp mig!
Aspiro!
Ja!
Hvad siger I så? Jeg vidste, "sus" skulle være med.
Stop med at surmule, elver. Mit tålmodighed slipper op.
Fortæl, hvad du ved om relikviet, eller jeg forsegler din skæbne.
Det er lykkedes dig.
Er det?
Det spejl?
Du har fundet noget værre end døden.
Så sig mig, hvad det er.
Jeg vil aldrig hjælpe dig.
Så kan jeg ikke bruge dig til noget.
Din sjæl er min skat.
Jeg fanger altid det samme udtryk: trodsighed...
...der giver efter for total frygt.
Se! Deroppe! Det er træet!
Ja! Vi er der næsten. Vi kan godt, hold.
Vi kan nå kanten. Vi finder helbrederen og redder ægget.
Åh nej.
Hvad?
Jeg har dårlige nyheder.
-Jeg ved ikke, hvordan jeg siger det. -Sig det.
Selv hvis vi når kanten,
er det lige meget.
Der er ingen mirakelhelbreder.
Tekster af: Jesper Sodemann