PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
V předchozích dílech Dračího prince…
Možná je to jen zrcadlo.
Ze všech pokladů,
artefaktů a relikvií v doupěti dračího krále a královny
měli tohle u sebe nejblíž. Musí být důležité.
Ale ne.
S vejcem se něco stalo.
Bojím se, že umírá.
Počkejte!
Víme o zázračné léčitelce.
Mohla by to vejce zachránit.
- A možná i tvoji ruku. - Opravdu?
Problém je, že žije tamhle.
Na Strašidelné sopce.
Tamhle je! Je to elfka!
Stůjte.
Dál už je pronásledovat nemusíme.
Odtamtud se živí nedostanou.
KNIHA 1. MĚSÍC
KAPITOLA 8. STRAŠIDELNÁ SOPKA
Snad jsme v bezpečí.
V bezpečí. To určitě.
Jak tu zázračnou léčitelku chcete najít?
Pojďte se mnou.
Pomohu vám ji najít.
Tudy!
Takže… ahoj!
Ale kdo vlastně jsi?
Já? Já jsem Ellis.
A tohle je Ava. Vlčice.
Vlčice? Opravdu? Myslela jsem, že pták.
Zapomněl jsem vás představit.
Ellis, tohle je Rayla,
kterou jsme potkali, když…
se k nám vloupala do hradu
a chtěla zabít Ezrana.
Ale to nevadí, to už je za námi.
Lidé se potkávají tolika zajímavými způsoby!
Tak jak tu léčitelku najdeme?
Pravda je, že jsem ji nenašla. To ona našla nás.
Schovávali jsme se
ve velkém dutém stromě nahoře u okraje.
Tak musíme jít k tomu stromu. Třeba i celou noc.
Počkejte.
To je všechno, co víme?
Divný strom, kde se před třemi lety objevila léčitelka?
To je jediná možnost. Máš lepší nápad?
Abys věděl, tak…
nemám.
Dovedu vás k tomu stromu. Léčitelka nás tam najde a vejce zachrání!
A možná i tvoji ruku.
Nemysli na moji ruku. Teď záleží jen na tom vejci.
To je krása.
Jako by bylo nebe obarvené medem.
Ty jo!
Škoda, že od teď se také začnou objevovat strašidla.
Co tím myslíš?
No víte přece. Obrovské příšery, nepopsatelné hrůzy.
Takové věci.
- Takové věci? - Ano.
A čím výš půjdeme, tím to bude horší.
No dobře, tak vyrazíme!
Ne, počkej. Musíme se připravit.
Jak se připravíme na nepopsatelné hrůzy?
Myslím, že je třeba je nejdřív popsat.
Jsou strašidelné.
Hrůzostrašné.
Příšerné, ale tak hrozně strašně,
že se cítíš, jako by ti měla shořet duše.
To mi asi pomohlo.
Počkejte.
Mám to!
Blik! Haf! Fú! Švih švah!
Skvělé!
Je v pořádku?
Myslím, že ten stres nevydržel.
Ne, to je můj plán. Ezrane, ty máš první úkol.
Podržíš Mlaska, aby zábleskem příšeru oslepil.
Blik!
Počkej. Ale já při tom nic nedělám.
Jenom držím Mlaska.
Jsi podpora.
Každý tým potřebuje podporu.
Ellis, teď ty.
Ava bude štěkat a běhat dokola, aby příšeru zmátla.
Haf!
Já nevím. Myslíš, že umíš běhat dokola a hodně štěkat, Avo?
Je připravená.
Pak udělám já kouzlo větrného dechu.
Fú!
Ty budeš dělat kouzla?
To je jenom taková runa. Nic zvláštního.
Ano. Zafouká na příšeru. Pořádně jí provětrá kožich.
Udělám tohle, nebo půl bleskového kouzla.
Tu část, kdy mi z prstů nestřílí blesky.
Ty příšery ani nepoznají, co na ně útočí. Vlastně ano, tvoje větry.
Raylo, ty budeš poslední, dorazíš ji!
Porazíš oslepenou, zmatenou a odfouknutou příšeru svými meči!
Švih švah!
Moje ruka už mi neslouží. Můžu použít jen jeden meč.
Dobře, tak uděláš jenom „švih“!
To nejde, touhle rukou dělám „švah“.
- Opravdu? - Ale ne, ty hlupáčku.
Počkat.
Callume, jsi hlupáček, ale ne ošklivý!
To má být lichotka?
Říkal jsi, že ti Claudia řekla fuj, když dělala bleskové kouzlo.
Ale vsadím se, že chtěla říct fulminis!
To znamená drakonsky „blesk“.
Takže jestli se má říct fulminis…
Tak umíš vykouzlit blesk!
Změna plánu!
Blik, haf, prásk, švih!
Když nebudeš jíst, zemřeš.
Já už jsem mrtvý.
Nevypadáš mrtvý.
I když ta ruka moc zdravě nevypadá.
Snažil jsem se a získal jsem vzácné xadijské ovoce.
Je úžasné! Tak zvláštní a exotické.
A tyhle xadijské pomeranče, bez semínek!
Neuvěřitelné.
Ne?
Chápu, že se snažíš být hrdý a nejíst,
ale aspoň něco vypij.
Neboj se, je to ovocná šťáva.
Mám návrh.
Chci, aby ses na něco podíval a řekl mi, k čemu to je.
Potom ti sundám okovy a můžeš odsud odejít.
Rozhodni se.
Můžeš získat svobodu, nebo tady můžeš sedět a zemřít.
Jak jsem říkal, já už jsem mrtvý.
Ano, počkej, myslím, že jsem o tom slyšel.
Tak to dělají Měsíční elfové, že?
Smíří se s tím, že už jsou mrtví, aby se nebáli smrti.
To jsi mi dal krásný úkol.
Musím vymyslet něco,
čeho se budeš bát…
víc než smrti.
Promiňte! Já bych si dal nějaké xadijské ovoce.
No dobře.
No, už je tma.
Ale nejstrašidelnější je tady zatím tenhle cvrček.
A vypadá jen lehce naštvaně.
Ano. Opravdu je tohle Strašidelná sopka?
Nebo jsme omylem zabloudili na Nudné návrší?
Možná jsme špatně odbočili a zamířili na Spící svah?
Kouknu se do mapy, ale zdá se mi, že poznávám nezaměnitelný terén
Všedního vrchu!
Ale opravdu je zvláštní, že se zatím nic zlého nestalo.
Vidím velkou strašidelnou příšeru!
Ale nebojte se. Je mrtvá.
Tak proč jsi to řekla takhle?
Řekla jak?
Nikdy jsem nic takového neviděl.
Podívejte na ty kruhy.
Nesahej na ně!
To je divné znaménko.
To asi nebude znaménko.
To je kousnutí.
Máš pravdu. Něco tomu vypilo všechnu krev.
Lidi?
Vidím větší, strašidelnější příšeru!
Náš plán! Čas použít plán. Ezrane!
Dobře. Kde je Mlask?
Mlasku, pojď, musíš…
- Moc brzo! - Nic nevidím!
To nikdo z nás.
Tak co zbytek plánu?
Asi bych neměl dělat blesk, když nevidím, ne?
Nedělej blesk!
Chce to nový plán!
Rozdělte se! Utíkejte!
Chceme ji tak zmást?
Ne, chceme tak utéct a přežít!
Pojď se mnou.
Naskoč si. Ava nás odveze pryč.
Umíš lézt po stromech, ne?
Co budeme dělat teď?
Myslím, že ta věc na nás dole čeká.
Vždyť ani nemáme tolik krve.
Já vím.
My nejsme dobrá svačinka!
Nemáme na výběr. Musíme čekat.
Promiňte, že můj plán nevyšel.
Ne, ten plán byl dobrý.
My jsme ho jen trochu špatně provedli.
Dělali jsme spíš „Jé! Au! Pomoc! Uteč!“
Za chvíli sundám ten přehoz a ty mi řekneš, co víš.
Jasné?
Přinesl jsem něco, co tě snad bude motivovat.
Jsi hloupější, než jsem si myslel.
Nevíš, že jenom lidé se nechají uplatit?
Ne, tohle není úplatek.
To je výhrůžka.
Prosím. Dobře se podívej.
Ty jsi zrůda.
To se pleteš.
Jsem pragmatik.
Zdá se, že se ještě drží.
Trochu.
Omlouvám se, že jsem zkazil ten plán.
Nesmíš se obviňovat.
Každý někdy něco zkazí.
Zato já kazím všechno a pořád.
O čem to mluvíš?
Věř mi, kdyby ten plán neselhal u Mlaska,
určitě bych ho zkazila já.
Děláš si legraci? Podle mě jsi skvělá ve všem.
Možná jsem docela skvělá ve všem.
Dokud nepřijde chvíle, na které opravdu záleží.
To potom „bum“, úplně vybouchnu.
- Jak to myslíš? - Já nevím.
Zaváhám, začnu přemýšlet,
nevím, co je správné udělat.
A najednou… jsem zklamala.
Nemohu uvěřit, že jsi mág.
Ještě nikdy jsem žádného mága neviděla.
Jsi jiný, než jsem čekala.
Co jsi čekala?
No víš, vysoký, v dlouhém plášti, s vráskami. Hrozně inteligentní.
A možná nějaký tajemný amulet, nebo něco takového?
Nějaký tajemný amulet by se mi hodil, jestli o něčem nevíš.
A jsi tak sebevědomý.
To zní zvláštně, když to někdo říká. Já si to o sobě nemyslím.
Opravdu? Ale měl bys, když máš tak neuvěřitelné schopnosti.
Možná. Ale pravda je, že to nedělám já.
Dělá to tohle.
Všechna kouzla, síla a sebevědomí
vychází z téhle úžasné věcičky.
Z primárního kamene.
To ráno, než jsem k vám přišla,
objevil lidský strážce naši skupinu.
Měla jsem za úkol ho dohonit a zastavit.
Když jsem ho chytila,
podíval se na mě a byl plný strachu.
A já jsem ho… nechala jít.
Nevím proč.
Bylo ti ho líto.
Ale byl to člověk, můj nepřítel.
Ano.
Ale pak jsi viděla, jak se bojí.
A věděla jsi, že je to bytost jako ty.
Na tom mi nesmí záležet. Měla jsem úkol.
Chápeš, že jsem zabiják, co nikdy nikoho nezabil?
To je přece dobře.
A mimochodem, dík, že jsi neuspěla. Mě baví žít.
Jsem ráda, že žiješ, Ezrane.
I když přijdu o ruku, stálo mi za to tě poznat.
To je ta nejdivnější hezká věc, co mi kdo řekl.
Kdo ví, třeba mi ta ruka nosí smůlu,
takže až upadne, budu už mít jenom štěstí.
- To je hrozné. - Ale legrační, ne?
Legrační a hrozné.
Ten primární kámen potřebuje tebe, aby dělal ty skvělé věci.
Bez tebe by to byla jen zářící koule.
Asi ano.
Ale bez ní jsem nic.
Jenom kluk, co umí kreslit a říkat legrační poznámky.
A ani tak legrační nejsou.
Já si to nemyslím.
Zdá se mi, že bys byl skvělý i bez té kouzelné koule.
Ty se mi zdáš taky skvělá.
A Ava je taky skvělá. Mohu si ji pohladit?
Ty jsi tak roztomile chlupatá!
Haló, lidi?
Ta věc už je asi pryč.
Už jsem ji dlouho neviděla ani neslyšela. Bude pryč.
Sbohem, cucáku!
Chápete? Protože je to obří pijavice?
Takže spíš popis než urážka?
Obojí dohromady.
I když je pryč, nebudeme se jí posmívat, ano?
Existuje takzvaná ironie osudu.
Když jsi si něčím moc jistý, tak se pak stane pravý opak.
Ne. To se stává jenom v pohádkách, ale ve skutečnosti…
- Teď, Mlasku! - Soustřeďte se! Dokážeme to!
Náš plán! Ezi a Mlasku, jste na řadě!
Blik!
Ano! Ellis a Avo, haf!
Skvělé! Teď já a můj… prásk!
Snad se to povede. Fulminis!
Ano! Vrazil jsem do ní blesk!
Spráskal jsem jí bleskovou rukou!
Moje blesková ruka!
Můžeš se chvástat až pak?
Jasně. Raylo, doraz ji. To zvládneš. Švih!
- Raylo! - Ne!
To bylo o fous.
Kdyby ta věc byla o chlup rychlejší, byla bych…
Pomoc! Pomozte mi!
Aspiro!
Ano!
Co na to říkáte? „Fú“ mělo zůstat v plánu.
Skončíme to, elfe. Dochází mi trpělivost.
Řekni mi, co o té relikvii víš.
Nebo zpečetím tvůj osud.
Ty jsi uspěl.
Ale? Ano?
Tohle zrcadlo?
Našel jsi něco, co je horší než smrt.
Tak mi řekni, co to je?
Nikdy ti nebudu pomáhat.
Tak jsi pro mě k ničemu.
Vždycky zachytím stejný výraz.
Vzdor,
který ustupuje absolutní hrůze.
Podívejte! Tam nahoře!
To je ten strom!
Ano! Už jsme skoro tam. Dokážeme to, parto.
Dojdeme až na okraj. Najdeme léčitelku a zachráníme vejce.
Ale ne.
Co se děje?
Mám moc špatnou zprávu.
Nevím, jak vám to říct.
Řekni to.
I kdybychom došli až na okraj,
je to zbytečné.
Žádná léčitelka neexistuje.
Překlad titulků: Petr Bajer