A dat alte nume.
N-a vrut să-mi spună ce mi-a spus.
Selectez ce nu e important sau relevant.
Poate îmi spui ce naiba se întâmplă, de fapt.
Ceea ce ai omis.
Dna vicepreședintă e în drum spre Londra.
- De ce dracu' vine vicepreședinta? - Pentru a-i sprijini pe britanici.
Premierul poate spune adevărul, dar treptat.
Sau poate să tacă.
Nu asta spuneam.
Ar trebui să ne gândim sugestia dumneaei.
Îngropăm povestea.
E o variantă. Premierul nu s-a decis.
Simt că știu ce va alege.
Azi m-ați impresionat. Cu Trowbridge.
- Ce? - I-ați inoculat ideea salvatoare.
L-ați direcționat spre plan.
- De ce renunțați? - Știi de ce.
Știi cât de mult n-o mai vor pe ea? Te vor pe tine.
E zi în Washington. Billie e trează.
O să-i spun că, dacă nu e Grace, sigur nu voi fi eu.
Ce faci? Kate, dă-mi telefonul!
Lasă-mă!
Termină!
Roylin l-a angajat pe Lenkov ca să atace nava.
Dar n-a fost ideea lui Roylin.
Ci a lui Grace Penn.
DIPLOMATA
Ce...
mama mă-sii?
Cine face așa ceva?
Nu știu.
Noi am fost?
Da.
- Statele Unite? - Da.
- Noi am compromis independența Scoției? - Da, e nasol.
Cui îi pasă de Scoția? E o țară friguroasă, cu oameni cumsecade.
- Să decidă singuri! - O democrație mai mică e mai slabă.
- Ar fi două democrații. Regatul... - Nu, patru.
Dacă se implică Irlanda de Nord și Țara Galilor, e dezastru.
La fel și SUA, care-i spune în secret aliatului său să se atace singur.
- Da. - Ăsta e un dezastru.
Care era ordinul?
Care ordin?
Ce i-a spus președintele, de ea și-a zis:
„Hai să-i punem pe britanici să se atace și să dăm vina pe Iran”?
Președintele nu știe.
Ce mama mă-sii?
De-asta a venit?
Probabil.
A crezut că e o idee bună?
- În apărarea ei... - Pe bune?
...nu trebuia să iasă o tragedie.
- Mai lasă-mă! - Zic și eu.
Roylin a mințit pentru Grace Penn în tot acest timp.
Înțelegi de ce nu voiam să știi mai multe?
Da.
Ți-am spus răutăți când încercai să mă protejezi?
Trebuie să facem ceva.
- Sigur? - Noi am fost...
Dacă vorbim, e rău pentru democrație.
Rău?
- Ungaria, Polonia, Turcia. - Dar...
Democrația se demodează.
- Nu trebuie să se afle. - Exact.
De trei nopți o întorc pe toate părțile. Degeaba.
A fost Grace Penn...
Băga-mi-aș!
Trebuie să fiu vicepreședinta SUA.
'Neața!
- Mănâncă ceva! - O să vomit.
- 'Neața! - 'Neața!
- A coborât? - Nu. Întâlnire cu personalul.
- 'Neața! - 'Neața!
- Bună dimineața! - Sunt...
La etaj.
Mulțumesc.
- Nu mai ai cârje. - Nu.
Încă am bandajul, dar mă apropii alarmant de mult de normal.
Ce e?
Ar trebui să bea niște cafea.
M-am lăsat. Beau ceai verde.
- O cană dimineața. - Toată ziua?
Sunt un om nou.
Stai jos, durule!
Vino încoace!
- Spune-i tu! - Nu, de la tine trebuie s-o audă.
Eu... aș vrea să fiu...
vicepreședintă.
Nu se poate!
- Pe bune? - Da.
Te pot îmbrățișa?
Se află aici 38 de angajați ai vicepreședintei.
Trebuie să ne păstrăm cu firea.
Încerc. Chiar încerc, dar...
Știu. E șocant.
Putem să dăm mâna.
Doamnă...
- Cred că-i vei jura credință. - Cu siguranță!
Deocamdată, totul e doar teoretic.
Nimeni nu mi-a oferit o slujbă.
Dar trebuie să fim pregătiți.
Deci, orice crezi că trebuie să faci ca să-mi crești șansele...
O să plângă.
Cred că trebuie să te concentrezi.
Ai dreptate.
Începem chiar acum.
- Nu. - De ce?
- A zis „culoare”. - Păi da!
Aia nu e o culoare.
Nu.
- E liber? - Bună!
Păzea!
N-am destule mâini.
Mamă! Impresionant!
Sunt de vis.
Cum îl citești fără să te mânjești de cerneală?
Trebuie să te speli pe mâini.
Când te speli pe mâini purtând culoarea asta,
dacă robinetul o ia puțin razna, te stropești peste tot
și arăți de parcă ai făcut pe tine.
- N-ai pățit niciodată? - Nu.
- Salut! - Bună dimineața, dnă!
- Toate bune? - Trebuie să mă spăl pe mâini.
Luăm micul dejun?
- Sigur. - Vă conduc în sufragerie?
- Da. - Eliberați aripa sudică!
- V-ați simțit bine? - Am dormit buștean.
Superbă casă! Faci o treabă grozavă.
Ai grijă!
Nu mi-a trecut prin cap să lupt.
- Pentru slujba dv.? - Da.
De ce oare?
Mi-e ușor să spun că ar trebui să dați din picior
și să-i faceți să vă apere.
Știți mult mai bine ce greu se rezolvă treburile la Casa Albă.
Da. N-am de gând să fac valuri. Doar că...
mi-e rușine de lipsa mea de imaginație.
Vă gândiți să...
Să rămân?
Nu.
În final, dacă e rău pentru țară...
Da.
Dar apreciez sprijinul tău.
Cu plăcere!
Ești un om bun.
Nu sunt. Nu mai spuneți asta!
- Ce e? - Nimic. Ți-au ieșit niște șuvițe.
Căcat! Mă scuzați! Rahat!
- Stilul ăsta ți se potrivește. - De obicei, cocul ăsta nu face figuri.
- E și mai rău acum. - Da?
Doamne, nu-l mai atinge!
Bine.
Așa cum mi-ați sugerat, încercam să arăt mai...
Viceprezidențial?
E în regulă, poți s-o spui. Ești o alegere îndrăzneață.
As în politica externă, deschizătoare de drumuri.
Dacă trebuie să fie cineva, aproape mă bucur că ești tu.
Asta e... Mulțumesc.
E foarte...
Mă simt stânjenită.
Obișnuiește-te!
Folosește agrafe de păr!
Pot să intru?
Sigur.
Pot să închid ușa?
Da.
Eu doar... Consimțământul contează.
Ce e?
Putem sta aici?
O să-mi mai ții o prelegere despre Roylin?
- Vreau să scap de ea mai mult decât tine. - Nu.
Pentru prima dată, doamna ambasadoare,
a acceptat ideea de a deveni vicepreședintă.
De bunăvoie, dacă se ivește ocazia.
Da.
Nu există nicio ofertă de la Casa Albă și s-ar putea nici să nu existe.
Dacă va exista, trebuie să-mi facă și mie o ofertă și nu mi-a făcut, dar...
Vreau să fii la curent cu tot ce se întâmplă.
Nu ca data trecută, când am amânat schimbul de informații.
N-am nevoie să fiu la curent. Nu suntem împreună.
Ar trebui să fim.
Cred că a fost o greșeală să ne despărțim.
Simt că a fost o greșeală.
Auzi?
- Poți să... - Nu.
Nu mai sunt de acord cu conversația asta.
E prima mea zi fără cârje. Mergi mai încet!
- Nu înțeleg ce e asta. - Adică reacția mea?
- Da! - La ce reacționez?
Șefa ta s-ar putea muta în altă țară sau nu,
deci și tu te-ai putea muta sau nu.
- Mesajul ăsta nu are conținut. - Mă mai pedepsești mult?
- Nu asta fac. - Fugi de toate discuțiile noastre.
Vino încoace!
Aici e serviciul meu.
Nu pot plânge aici.
Și, în ciuda aspectului meu calm,
sufăr groaznic când faci asta.
- Eidra... - Ai închis ușa
și te-ai așezat pe canapeaua mea ca să nu spui nimic.
Și, totuși, nu mi-am pierdut calmul la locul de muncă.
Trebuie să încetezi.
Te rog, închide ușa, Austin!
Și scoate-ți dracu' haina!
Lasă aerele de aristocrat!
Noi...
Trebuie să lucrăm împreună.
Să fim ca înainte de căderea din rai.
Crezi că putem?
Da.
Minunat!
Voi avea un aliat.
Ea m-a informat azi-dimineață că ar trebui să demisionez.
Crede că,
în ciuda dorinței americanilor de a stabiliza situația,
ar trebui să demisionez cu capul plecat.
- Nu asta am zis. - Ba da.
Mă lași să termin o propoziție?
Voia să le spună lui Tom sau Philippei, ca ei să poată ancheta discret
câți dintre ai noștri sunt trădători.
- Nu le-a zis. - O să le zic.
Trage de timp.
- Fix asta faci. E umilitor. - Mulțumesc. Nu observasem.
Nu ești omul potrivit pentru asta. Lasă pe altcineva...
- Austin? - Poate Austin.
Cineva imparțial, care să demareze ancheta.
Asta va stabiliza situația, nu crezi?
- E o anchetă secretă. - Nu dacă o conduci tu.
Doar orgoliul îmi meu cere să scap eu însumi de putregai.
Nu-mi pasă de integritatea sau supraviețuirea statului, nu?
Lasă-l să vorbească!
Austin poate spune ce vrea. Ar trebui să demisionez?
Nu vreau să-mi spun părerea.
Doamne sfinte!
Dacă simți nevoia să faci singur curățenie,
mă vei avea lângă tine la fiecare pas.
Ce-i asta? O luăm de la capăt?
Nicol, vorbesc cu prim-ministrul.
- Vorbește cu mine! - E decizia ta.
- Austin! - Demisionează!
Ea are dreptate.
Renunță!
Ne vei sfătui până la capăt, dar furia față de Roylin și față de tine...
Mulțumesc. S-a notat.
- Nu da vina pe el! - Mă mai gândesc.
Pe baza sfaturilor înțelepte ale celor iubiți și detestați,
decizia nu va veni în niciun caz azi.
Merită să cumpănesc mai mult de o milisecundă.
Între timp, o anchetă internă secretă va înainta în secret.
Îi vom spune lui Tom azi.
- Nu putem să... - Tom va ancheta.
Tom îi va găsi pe toți participanții la căcatul ăsta de farsă.
Vrei să lansez o anchetă? Zis și făcut.
Ești de acord că ar trebui să fie Tom? Avem încredere în el?
Deși, desigur, am avut încredere în Margaret Roylin. Și tu.
Tom va ancheta.
Nu știu, Austin.
Nu știu.
A venit Carole Langetti.
- Carole? - Pot să intru?
Intră odată! Nu se poate!
- Bună! - Bună!
O să iau paharul.
- Rahat! - Te-am stropit?
Nu. Deloc.
Nu mi-l lua! Are gheață.
- N-are gheață unde locuiește. - Opt luni fără un cub de gheață.
Suntem un local de lux.
- Ce elegantă ești! - Știu. E nebunie curată.
Îmi place la nebunie!
E umilitor. Arăt ca mama.
- Nu. - Ba da.
Tare s-ar bucura să mă vadă așa! Cât stai aici?
Aici, zece minute, dar stau în oraș câteva zile.
Stai! Pleci în zece minute?
Trebuia să iau prânzul,
dar a venit vicepreședinta și ți-a zăpăcit programul.
Stuart!
Doamnă?
- Unde e Stuart? - Aici.
Vino!
De ce stă doar zece minute?
- N-am mai văzut-o de un an. - Ai treabă.
Stai în ambasadă? Acolo trebuie să stea.
- Vicepreședinta stă acolo. - Avem mii de camere.
Serviciul Secret va refuza.
E de-a lor. Se vor bucura de ajutor.
Nu-i nimic.
Nici vorbă. Dar cabana?
Voi verifica.
Am dependințe.
Se bagă.
Kate.
A acceptat.
Alo!
Da, te-am auzit.
Ar vrea să fie vicepreședintă.
Am recepționat.
Asta e tot?
- Mulțumesc? - Da, cu plăcere.
Să discutăm pașii următori!
De ce s-a răzgândit?
Fiindcă am depus muncă de convingere,
fiindcă, așa cum ți-am spus, „nu” e un popas în drumul spre „da”.
Grace a spus ceva?
Cum ar fi?
Nu știu. Ele discută ideea sau se prefac că totul e normal?
Au vorbit despre asta. Sunt femei în toată firea.
- A fost urât? - Nu.
Erau ca două bătrânele.
„- Ia tu jobul! - Ba nu, ia-l tu!”
Doamne sfinte!
Când îi faci vânt?
Lui Grace?
Nu știu.
Acum ce are?
Sunt multe chestii de rezolvat. Când va veni momentul, te anunț.
De ce pleacă Grace?
- Ți-am spus de ce. - Da?
Chestia cu soțul ei.
Da?
A spus altceva?
Nu.
- E ceva ce... - Trebuie să închid.
Vai de mine! Mulțumesc.
Mă bucur să vă cunosc. Faceți o treabă grozavă.
Președintele vă e recunoscător tuturor.
- Doamnă, e o mare onoare. - Mulțumesc pentru tot.
Pe aici!
N-am mai fost aici de ani. Clădirea e nouă, nu?
Da, din 2018. Aceștia sunt predecesorii mei.
Doamne! Bună ziua, domnilor!
E și o femeie, nu am fost prima. Unde e?
Acolo.
- Anne Armstrong. - Da, iat-o!
Veniți!
Mi-ai cerut părerea despre ideea Lydiei.
Și mi-ai spus-o.
Mulțumesc.
Tom, mă bucur să te văd.
- Ce mai facem? - Ce-au mai zis rușii?
Ministerul Apărării face cereri publice
ca să aibă acces la raportul SAS
despre uciderea accidentală a lui Lenkov.
- Sper că am refuzat. - Da.
Se dau cu fundul de pământ, dar nu dau semne de escaladare.
- Dacă asta se schimbă... - Cum aflu, vă spun.
Deci...
Am descoperit ceva.
Noi...
Avem o problemă.
Cu Rusia?
Nu cu Rusia.
Americanii...
ar dori să...
să participe la ședința de mâine.
Știu de schimbul productiv cu australienii.
Vor să ni se alăture.
- Și... - Crezi că francezii se vor isteriza?
Posibil.
Deci, vorbește discret cu cineva!
Spune-le că nu e intenționat, ci din politețe.
- N-am putut refuza. - Voi vorbi cu Serviciile lor.
Hai, fuguța!
- Dle premier... - Vă mulțumesc.
Închide ușa, că vine mătușa!
Nu amân. Nu era momentul potrivit.
Când crezi că...
O să te anunț.
L-ai pornit?
Da, dle.
- Ea e deja acolo? - Da.
Bun!
- Grace! - Vă aud.
- Cum a mers? - Bine. Destul de bine.
- E dezastru? - Premierul e bine.
- Ministrul de externe e îngrijorat, dar... - Normal.
CASA ALBĂ BIROUL OVAL
O cabală în propriul guvern te neliniștește.
Nu se grăbesc. Fără decizii pripite, unitate totală.
Bun!
Ce părere ai...
despre ea?
Înțeleg de ce place. Mi-a luat ceva, dar...
Da, și mie mi-a luat ceva.
Care e cronologia?
Tocmai m-a sunat premierul.
Voia să vorbească cu mine despre tine.
Dle Hayford, arătați minunat.
Mulțumesc, Pensy.
Ca un prinț.
Ca un prinț? Sau ca Prince?
Poftim?
Prince.
Nu contează.
Splendid! Încă una, dar haideți ne uităm în cameră, dnă ambasadoare!
Poftim!
Nu mă înghite.
- Ești o Barbie geostrategică. - Doamne!
Bună! A coborât?
Încă nu.
Salut!
Langetti, unde ți-e rochia de bal?
O port.
- A coborât? - Nu.
E vreo etichetă aici?
Stai să văd! Da.
- Bună! - Bună! E aproape gata.
Vrea o vorbă cu dv. înainte să plecăm.
Desigur.
Mă întorc la cabană. Pa!
- Sigur nu vrei să vii? - Sigur.
Trecem mai târziu pe la tine.
I-ai telefonat?
Cui?
Premierului?
Nu. Lui Trowbridge? Nu.
L-a sunat pe președinte.
Așa...
Să-i spună ce grozavă sunt.
Păi, chiar sunteți.
Rayburn și Trowbridge vor de ceva luni
să numească un responsabil cu politica nucleară.
Câte unul în fiecare țară.
Care să lucreze la reducerea stocurilor de arme,
dar și la creșterea capacităților nucleare.
- Important portofoliu! - Da.
Se pare că prim-ministrul crede că ar trebui să-mi revină mie.
Nu știe de plecarea mea iminentă.
Președintele i-a spus?
Nu.
A zis că se va gândi.
Apoi m-a sunat și a spus că se gândește la asta.
Asta e...
- Asta înseamnă... - Că s-ar putea să rămân.
Excelent!
Nu și pentru femeia capabilă care mă poate înlocui.
Nu. Eu sunt doar o soluție de urgență.
Dacă puteți rămâne și președintele e pregătit să vă susțină...
Se gândește.
Atunci, e mult mai bine pentru toți.
Categoric.
- Mă simt prost. A fost multă agitație. - Nu.
Și porți coafura de vicepreședintă.
Nu. E doar...
E...
E distractiv.
Președintele își va aminti că sunt o problemă.
- Și se va răzgândi. - Sper că nu.
Voiam să știi în caz că premierul aduce vorba diseară.
- N-am vrut să... - Da, ar fi fost derutant.
Acum suntem pregătite pentru orice.
Așa e.
Mulțumesc. Chiar ești deosebită.
Mă bucur că am avut șansa să ne cunoaștem.
- Responsabilă cu politica nucleară? - Președintele nu mi-a zis.
În loc de vicepreședintă sau în calitatea ei de vicepreședintă?
În calitate de vicepreședintă.
Crede că poate rămâne?
Da. Dar nu trebuie să rămână.
- Pune-i capăt! - Fă-o tu!
Încerc. Tu asigură-te că britanicii nu anunță asta!
El vrea ca ea să rămână?
Nu va rămâne!
Iat-o, vedeta momentului! Bun-venit la Palatul Blenheim!
Sunt onorată.
- Facem o poză pentru cărțile de istorie? - Categoric.
Tocmai am vorbit cu Billie. E la fel de surprinsă ca tine.
- Chestia cu responsabilul? - Va încerca s-o anuleze.
Zi-i lui Dennison să nu menționeze asta!
Dle amiral, o cunoașteți, nu?
Cu siguranță. Eram invitatul de onoare până la sosirea dv.
Nici nu știu de ce am fost invitată.
Știam că lui Kenny nu-i place concurența.
Premierul va vorbi diseară despre vicepreședintă?
Ar fi ciudat să o ignore.
Vrea să lucreze la un proiect de neproliferare.
Ar fi mai bine dacă n-ar pomeni de asta diseară.
Ai putea să...
Îmi pare rău. Mă tem că nu pot.
De ce?
Nu voi mai fi un ghimpe în coasta lui Nicol Trowbridge.
Merită sprijinul meu.
Tocmai. Penn are probleme cu care nu e bine să vă asociați.
Roylin n-a avut încredere în el și știi ce a urmat.
Nu-l voi submina la fiecare pas.
N-a avut încredere în el fiindcă e inept.
Știi că sunt locotenentul lui, nu al tău.
Avem un parteneriat. Nu trebuie să înceteze doar fiindcă...
A fost o greșeală.
Înțelegi?
Totul.
- Eșec total. - De ce?
E aliatul lui Nicol și a mă asculta înseamnă trădare.
Spune-i chiar tu!
Trowbridge mă urăște.
- Te adoră. - Vorbește cu omul lui!
- Și ce-i spun? - Ceva vag.
Ți-l aduc eu.
Nu e deloc o surpriză.
Francezii nu s-au decis dacă sunt mai supărați pe mine
sau pe tine pentru submarin.
- Pe mine, cred. - Sincer, ai meritat-o.
Le trece supărarea într-o lună.
Le-am plătit 500 de milioane de euro ca să le treacă.
- Vând submarinele în India. - Da.
Încă-s îmbufnați.
Soțul vicepreședintei are un necaz cu o agenție de reglementare.
Dna ambasadoare Wyler sugerează
să ne scăldăm în privirile radioase ale vicepreședintei,
dar să evităm orice angajament în remarcile noastre.
Dacă ai mai avea trei cuvinte înainte să mori...
Nu pomeniți de responsabil!
N-a fost așa de greu, nu?
În primul rând, vorbim neoficial?
Gata, m-ați liniștit.
Da.
Bun. Mulțumesc, Kenny.
Francezii...
N-am apucat să spun nimic.
Nu ai fost cinstit cu francezii.
Ai spus că submarinele lor meșteșugite sunt binevenite,
dar le-ai ales pe ale noastre.
Un triunghi amoros și-o minciunică.
Vreau să spun că la dineul următor îi invităm și pe francezi.
Are calități unice.
În locul delegației franceze,
sunt onorat să-i urez bun-venit vicepreședintei Grace Penn
a Statelor Unite ale Americii.
Are calități unice pentru sarcina
de a lucra cu noi, cu voi și cu francezii
de acum înainte.
Bon appétit!
Bravo!
Tu ai înțeles ceva?
Nu mi-a stricat apetitul.
Ce nu a zis premierul?
Eu nu...
Poftim?
Parcă voia să menționeze noul meu portofoliu.
A tăcut și s-a uitat direct la tine.
Nu prea înțeleg unde bateți.
Cred că vrei slujba cuiva și vrei să te asiguri că e disponibilă.
Nu asta urmăresc.
Pare inofensivă, dar e ambițioasă.
Cred că ai înțeles greșit.
Ar trebui să aibă grijă.
Spune-i!
Abia aștept să aud.
Spune și gata!
Ambasadoarea știe că planul lui Roylin a fost conceput de altcineva.
Ambasadoarea știe a cui a fost ideea.
Mă scuzați!
Doamnă, puteți veni puțin?
Sigur.
Ușa!
Rusia poate penetra apărarea noastră navală cel mai rapid
din Arctica spre Atlanticul de Nord.
Asta e prezența noastră militară în zona arctică.
Astea erau pozițiile militare arctice ale Rusiei în 1995.
Azi au infanterie, forțe navale, radare, echipe de salvare, apărare aeriană,
cea mai amplă prezență de la căderea URSS.
Aici, am pierdut urma submarinelor rusești de top
din Atlantic timp de 21 de zile.
Aici am găsit submarinul lor, Loșarik,
și asta doar fiindcă a luat foc.
Nu știm câte mai sunt,
dar credem că sunt pe aici, aici, aici și aici.
Aici e Creegan.
- Știi ce e Creegan? - O bază de submarine nucleare din Scoția.
Toate armele nucleare ale Marii Britanii sunt aici.
Asta o face una dintre puterile nucleare.
Și e singura bază din Europa unde putem andoca submarinele noastre nucleare.
E ultimul loc unde mai putem spera să detectăm un submarin
înainte să ajungă în Atlantic, cu direcția New York.
Creegan e ținta numărul unu în teatrul de război european.
Scoțienii urăsc armele nucleare
și urăsc amestecul englezilor,
dar urăsc și mai tare să fie o țintă.
Dacă Scoția devenea independentă...
Ar fi închis baza.
Cât ai clipi!
După retragerea trupelor din Islanda, activitatea submarinelor a explodat,
ca și incursiunile aeriene.
Când am retras brigăzile de luptă din Europa... ce s-a întâmplat?
Rusia a anexat Crimeea.
Își permit vreodată Statele Unite să piardă baza din Scoția?
Nu.
- V-ați dus la Roylin. - Și tu.
- N-am pus-o să atace o navă. - Nici eu.
- Trebuia să fie... - Pagube materiale, zero morți.
Deci nu e vina dv.?
E numai vina mea.
Crezi că sugerez că nu e vina mea?
Mi-o asum, dar nu voi lăsa asta să-l distrugă pe președinte.
Mi se pare convenabil. Pare un motiv de a îngropa povestea.
Nu-mi pasă cum ți se pare.
Știu numele celor 43 de morți din acel dezastru,
dar asta mi-ar fi imposibil dacă ar muri 40 de milioane într-un conflict nuclear.
Asta e tabla mea de joc. Toată chestia asta.
Asta e a ta.
Vezi-ți de treaba ta!
Mă duc puțin la Carole.
Vii la o plimbare?
Chiar ți-a spus?
Da.
Ca să nu închidă baza Creegan?
Da.
Nu e o bagatelă.
Sigur că nu.
Înțeleg.
Da.
Avem nevoie de acces la baza de submarine.
Ar trebui să rămână. Ar trebui să-și păstreze slujba.
N-ar trebui să fie pedepsită pentru o decizie care trebuia luată.
Nu-mi face asta, Kate!
Care era alternativa? Nicio descurajare nucleară în Atlanticul de Nord?
- Chiar crezi că e o variantă? - Nu.
- Era o situație complexă, gravă... - A luat o decizie grea.
Foarte bine, dar a veni intempestiv să-l convingă pe Nicol Trowbridge
că e un lider indispensabil?
Asta nu e realpolitik.
Asta riscă credibilitatea SUA.
- A făcut exact ce ai fi făcut tu. - Putem lua o pauză?
- Ca să vorbim despre tine? - Nu.
După ce toți mahării de pe ambele maluri ale Atlanticului
s-au prosternat la picioarele tale...
Nu de asta o spun.
- În final, ai binevoit să accepți... - Nu.
...de a fi vicepreședintă. A fost înfricoșător. Dar ai reușit.
Și, ce să vezi, te-ai lăsat așa de ușor convinsă...
Nu-i adevărat!
Noi doi nu am fost mandatați de electorat să alegem un șef de stat.
- Corect. - Da.
Foarte corect.
Sună-l pe secretarul de stat! Apelează la canalele oficiale!
- Lasă justiția... - Taci!
...și aparatul de securitate să decidă ce urmează.
- Sigur. - De ce nu?
Dacă e atât de sigură că a făcut singura mutare bună, Ganon va înțelege.
N-am auzit o tâmpenie mai mare.
- Și asta e ceva. - Bine. Nu fi vicepreședintă!
Tu auzi ce spui? Pe bune, pentru că e grozav.
O femeie face o mișcare în stilul lui Hal Wyler.
O salvare unilaterală a lumii, care depindea numai de ea.
Reacția ta e să raportezi până la Miguel Ganon?
Nu-mi place cum îmi vorbești.
Să nu-i zic președintelui sau lui Billie, ci celui numit de tine...
„un gât cu nas.”
- Nu contează ce cred eu. - E de notat.
Ziua în care mi-ai spus că singurul lucru rațional
e să scriu un mesaj secretarului de stat
ca să distrugem cariera cuiva și s-o înlocuim noi.
Eram mai fericită?
Înainte de Hal?
La naiba! Nu-mi amintesc.
Nici eu.
Nu cred că erai mai fericită.
Dar acum ești mai tristă.
Da.
A fost un echilibru.
Unul extraordinar.
Chiar am crezut că s-ar putea schimba.
Eu m-am schimbat mult. El, deloc.
Ce?
Scumpo, sunt de partea ta.
Întotdeauna.
Dacă n-ai fi, ce mi-ai spune?
Dacă ai fi de partea lui Hal.
Vrei să se poarte frumos.
Dar când o face, nu vezi asta.
Nici nu-ți poți da seama.
Uneori mă tem că...
nu-ți place.
Nu-l placi
când e bun.
Ești treaz?
Nu.
Ai dreptate.
Trebuie să-i zicem lui Ganon.
Pe bune?
Da.
Dar n-ar trebui să-i spun eu.
Ci tu.
De ce?
Am nevoie de o imagine bună.
Vreau să fiu vicepreședintă.
Ești cea mai sexy femeie din lume!
- Știu, nu? - Ce sexy ești!
Da, sunt.
Nu încerc să te fac să plângi.
Bun!
E în regulă să nu vorbim.
Înțeleg că nu ne vom împăca.
Cu timpul, încep să înțeleg mesajul.
- Vreau doar să spun... - Doamne!
Nu, aș vrea să spun
că ne-am despărțit din cauza atitudinii tale față de relații.
Varianta ta e că eu ți-am greșit cu ceva, dar asta e o aiureală.
Cum a intervenit o complicație, ai fugit,
căci urăști ideea de angajament.
Și, ca prieten, ca om căruia îi pasă de tine,
ca simplu observator,
trebuie să rezolvi problema, altfel, vei rămâne singură.
Și nu-ți doresc asta.
Da, n-ar trebui să vorbim aici chestiile astea.
Salut!
Hal are nevoie de un apel securizat către secretarul de stat.
- Poți... - Da.
N-aș vrea să mergem acum în Asia,
dar puteți să-l întrebați dacă ține la această idee.
Hai să facem o plimbare!
Îți încui telefonul sau îl lăsăm aici?
Mi-e indiferent.
- Howard! - Da. Salut!
Am vorbit cu secretarul Ganon.
Are o ședință, apoi puteți vorbi.
De fapt, poți să mai stai puțin?
Aș vrea să mai faci ceva pentru mine.
Cică Thatcher obișnuia să vină aici când trebuia să se gândească.
- Dădea ture prin curte. - Da?
Personalul zice că fantoma ei a fost văzută mergând în cerc.
Kate, am nevoie de asigurarea ta că nu vei spune nimănui.
Desigur.
Fără conferințe de presă eroice.
Nu voi spune nimănui.
- Vine. - Mulțumesc.
Domnule, ambasadorul Hal Wyler.
Bună dimineața!
Scuze de deranj!
Dnă ambasadoare, intenționez să-mi păstrez slujba.
- Înțeleg. - Așadar, n-o mai viza!
Nu asta fac.
Ești sigură?
- Ei mă voiau pe mine. - Deci ai terminat?
Ai abandonat ambițiile de vicepreședintă?
Da.
Atunci, de ce ai părul strâns?
Unde mi-e telefonul? Adu-mi-l!
- N-aveți voie aici să... - Sun-o pe ambasadoare!
Sun-o pe Alysse! Vezi dacă ambasadoarea poate vorbi.
Sun-o pe soția mea!
- Nu e decizia mea. - Așa, vorbește!
- Nici a dv. nu e. - Sunt mai mult decât ușurată acum.
- Urăsc să fiu manipulată. - Nu sunteți.
Atât de tare o urăsc, încât chiar când aflu
că o țărancă ambițioasă îmi vrea jobul, mă simt ușurată.
Nu vă vreau jobul.
Am încercat din răsputeri să mă fofilez.
Dar, dacă mi-o cere președintele, voi accepta.
Nu. Greșit. Răspunsul e „nu”.
Când, spre deosebire de mine, ești depășită de situație,
când e clar că cererea președintelui vine doar din frică
sau din ideea greșită că puțină agitație schimbă arhitectura internă,
îl refuzi pe președintele Statelor Unite.
Știu că ați avut de-a face cu o situație extrem de complicată.
De fapt, nu a fost complicată. Ai fi făcut exact la fel.
Poate că da.
- Și mă bucur că n-am fost în locul dv. - Și de ce crezi că ar trebui să fii acum?
Dnă ambasadoare, scuze că vă întrerup. Dl Wyler la telefon.
Zice că e urgent.
- Pe bune? - Kate...
I-am zis că-i vreau jobul.
- Kate, am făcut ceva. - Ce ai făcut?
Credeam că e mai bine.
Dacă Ganon trăgea spuza pe turta lui?
Hal, ce ai făcut?
N-am vorbit cu Ganon. Am vorbit cu președintele.
Doamne, Dumnezeule!
Kate, el s-a...
- Ce? - S-a supărat foarte tare.
Ce înseamnă asta?
A murit, Katie.
Președintele a murit.
Doamnă!
Grace Penn e președintă.
Subtitrarea: Brândușa Popa