V MINULÝCH DÍLECH
- S takovou vás zabijou. - Už teď jsem na infarkt.
Straší, že speciální jednotka plánuje atentát na Romana Lenkova.
Kryje Nicola.
Předám ji policii.
Jestli i v nejmenším hrozí, že vás někdo zabije,
nesmíte to udělat.
Chci zahájit vyšetřování.
- S náčelníkem štábu. - Až zítra.
Přes noc ji ukryju do bezpečí. Uvidíme, co ještě ví.
Lenkova najali členové britské vlády. Jedním byl Grove.
Víc neřekne. Musel to být Trowbridge.
Grove dostal strach, tak ho spolupracovníci zavraždili.
I Ronnie*ho a málem vás.
Semlelo se to, protože jsem zavolala Roylinové.
Dopřejete nám chvilku soukromí?
Spíš chce mně a mýmu týmu pěkně zavařit.
Tohle se za Vayleových nedělo.
Ronnie by dneska žil*a.
DIPLOMATICKÉ VZTAHY
Dva, dva, tři.
Dobrý den.
Před třemi týdny utrpěla loď HMS Courageous ničivý úder.
Bylo zmařeno 41 britských životů.
Druhý útok zasáhl naše hlavní město.
Bezpečnostní a zpravodajské služby s policií
po usilovném pátrání identifikovaly,
kdo za útokem stál.
Roman Lenkov.
Velitel ruských žoldáků.
Stín Kremlu.
Britská speciální jednotka včera večer na můj pokyn
učinila vše pro to, aby Romana Lenkova zadržela
a předvedla jej před soud v naší zemi.
Ze zatčení byla přestřelka.
Nyní občanům Velké Británie a celému světu oznamuji,
že Roman Lenkov byl zabit.
Šokující oznámení z Downing Street.
Nedávné útoky na Spojené království doma i na moři
nepřipisoval premiér Íránu,
ale veliteli ruských žoldáků, Romanu Lenkovovi.
Zatímco...
Roylinová.
Jo.
Co?
- To je jedno. - Něco mi říká, že není.
Věděli jsme to.
- Madam... - Ale jo.
- Byla to jedna z možností. - No...
Věděli jsme, že nechtěně nepřežije.
To byl atentát?
Radši bych o tom...
Je její právo a tvoje zodpovědnost mě informovat.
Věděli jsme to a Dennison to chtěl vyšetřit.
A my řekly, ať počká.
Roylinová chtěla, ať ho přesvědčíme, aby počkal.
Využila nás.
Jako loutky.
Jako agentky cizí mocnosti.
- Vážně? - Předejte ji policii.
- Dobře. - Vy ji pořád máte?
- To je věc CIA. Nemusíš... - Dejte ji policajtům.
- Má pravdu. - Při vší úctě, nemá.
Premiér nám sakra oddělal svědka. Udejte ji.
Ztlumte to, prosím!
Premiér je masový vrah a objednává si vraždy jako mafián.
Jo.
Proto chci vyslechnout jeho prostřednici, spolupachatelku nebo co je zač.
Nepředhodím ji policejnímu aparátu, který k tomu zločinu možná napomáhal.
- My k němu napomohli. - Jo, díky.
Roylinová uznala, že ví o podílu Británie na útoku na vlastní válečnou loď
a na explozi, co zabila člena americké diplomacie.
Máme povinnost nahlásit ji úřadům.
Nemáme.
Máš diplomatickou imunitu. A my dvě taky.
Nemyslím z právního hlediska. Tahle země má právo to vědět.
Řeknu to ředitelce CIA.
Jestli to bude třeba hlásit výš, řekne mi.
Podle mě by nejdřív radši zjistila víc informací, než je odtajníme.
- Můžeme s tím něco udělat? - Promiňte. Hej, ztlumte to!
Díky.
Dennison se chce sejít.
Do prdele.
- Pošle mě domů. - Nepošle.
- Zastavila jsem ho. - My obě.
Ale mě pošle domů.
Děkuju vám oběma.
Ještě něco potřebuju.
Poslední v místnosti?
- Co? - Nic.
Prý si necháte radit od posledního.
Tak to bývá. Neplatí to jen pro vás.
Fakt?
Bude dělat problémy?
Ne.
Moc se omlouvám.
Je to moje vina.
Nás obou.
Hej!
Stuarte.
Stůjte, my přijdeme.
- Je zraněný. - Dobrý den.
Brad Chapman, Stuart Hayford, Katin zástupce.
- Těší mě. - Díky za vaši službu.
- Děkuju. - Brad nám pomáhá s večírkem.
Aha! Taky děkuju.
- Vydržte. - Není zač.
- Katie! - Má poradu.
Ťuk, ťuk.
- Vidělas Trowbridgeův projev? - Jo.
- Co to sakra je? - Překvapení.
Pojď pozdravit Brada.
Zavolejte mi.
- Jakého Brada? - Brada Chapmana. Sponzora.
Platí ten večírek.
- Zdravím! - Paní velvyslankyně.
Nevím, jestli se mám uklonit.
- Začneme podáním ruky. - Provázím ho tu. Přidáš se?
Ráda bych, ale musím na ministerstvo.
Vezmi Brada s sebou.
Je to krásná budova.
Dnes se to nehodí. Budou mít zpřísněná opatření.
- Protože zabili ruskýho kápa? - Nechtěně.
Vážně?
- Myslíte, že Rusko odpoví? - Dobrá otázka.
Bohužel už musí letět.
Chcete se po cestě vyfotit s Kate u pečeti?
- Šlo by to? - Určitě.
Skvěle.
Víš, že Brad kupuje kus Walesu?
- Velký ne. - Ani malý.
- Kde je Alysse? - U Stacy.
- Kate musí za tři minuty jet. - Dobře.
Dobré ráno.
Kde mám telefon?
Nevím.
Jistěže víte. Vzal mi ho.
- Tys jí vzal mobil? - Ne.
Je to opravdu nutné?
Není tu televize ani telefon
a odmítá mě pustit k počítači.
Lenkov je mrtvý.
Četli jsme vaše zprávy.
Přišla jste na naši ambasádu
a přesvědčila ministra zahraničí, aby se zahájením vyšetřování den počkal.
Vlastně jsem ho přesvědčila já.
A velvyslankyně ho přesvědčila kvůli vám.
A pak jste poslala zprávy, které vůbec nedávají smysl,
ale nejspíš jde o šifrovaný rozkaz.
Byli jste laskaví hostitelé. Teď bych ráda šla.
To bych nedoporučovala. Dochází k atentátům.
- Zadržujete mě? - Chráním vás.
Není třeba.
Nařídila jste vraždu Lenkova?
V žádném případě.
Paní velvyslankyně, už budou končit.
Jak to ministr zahraničí zvládá?
Od rána je tu dusno.
Konflikt s Ruskem je...
Jo.
Děkuju za pozvání.
Na oslavu Dne nezávislosti.
Jistě. Přijdete?
To si nenechám ujít. Loni měli hotdogy v modrých rohlících.
- Všechno jídlo bylo červeno-modro-bílé. - Aha.
Jsem rozhodně pro...
Omlouvám se, že ruším.
Nic se neděje.
Právě jsme skončili.
Až budete připravený, jsem k dispozici.
Díky, Jonathane.
- Moc se omlouvám. - To není nutné.
Roylinová nás podvedla a já vás přiměla ustoupit.
Měl jsem připravenou jízlivou poznámku,
ale nakonec nebude potřeba.
Nicol končí.
Nepovídejte.
Všichni přítomní napsali prohlášení o nedůvěře.
K hlasování jich potřebujeme 54. Do oběda je máme.
Jestli premiér neodstoupí, donutíme ho k odchodu my.
Panebože.
Nařídil popravu.
Nikdo nevěří, že Lenkova zabili neúmyslně.
Do prdele.
Vy budete...
Vy budete premiér?
Ne.
Ale kdo ví? Možná.
- Budete. - Ne.
Ten návrh zazněl, ale to nic neznamená.
- Kdo to navrhl? - Oni.
Ti všichni?
Blahopřeju.
Nechvalme dne před večerem.
Co potřebujete? Jak můžeme pomoct?
Zítra máte ten velký večírek, že ano?
Den nezávislosti? Jo.
Kdyby Nicol neodstoupil sám, chceme mu naznačit, že nastal čas.
- Na mém večírku? - Zajdeme někam na kraj zahrady.
Nebude na domácí půdě, takže by nemusel dělat takový povyk.
Jistě.
Za tenisovým kurtem je skleník,
kdybyste chtěli soukromí.
Děkuju.
Taky budete mít svůj den nezávislosti.
Asi ano.
Prásknete na něj všechno?
Vraždu 41 námořníků?
Jo.
A tu bombu v autě.
Začneme s atentátem a zbytek bude následovat.
Máte pravdu.
Trpělivost.
- Usmíváte se. Zkuste... - Jo, přestanu.
Moudré.
Taky se usmíváte.
Vážně?
Hrůza.
Většina hostů projde kontrolou a půjde na zahradu.
Důležité osoby zavedeme rovnou do VIP.
Chceme tam velvyslankyni udržet, aby se s vybranými lidmi setkala osobně.
- Když vyjde ven, jsme v prdeli. - Taky si myslíme.
- Kde je Alysse? - Prochází se Stacy seznam hostů.
- Kolik jich je? - Asi 2 600.
Máte chvilku?
Určitě. U vás, nebo u mě?
U vás.
Momentálně 2 608.
Necháváme si ho?
Podle Stacy bychom měli.
Co myslíte vy?
- Nevím. - Alysse by ho brala?
Alysse teď dělá v kanclu se Stacy.
Kvůli tomu večírku?
Nezvládá sedět u svého stolu a vidět stůl, kde seděl*a Ronnie.
Trowbridge končí.
Strana se obrátila proti němu.
Atentát je pro Brity za čárou.
Končí?
Zítra.
Můžu vás...
Jasně že můžete.
Díkybohu!
Jo!
Panebože. Všechno vyjde najevo.
Jo. Teda postupně. Teď půjde jen o Lenkova.
Vždyť Lenkov je řezník.
Když ho zabijete, nejste vyvrhel, ale mstitel.
Měli by ho sesadit za smrt 40 vojáků a člena americké diplomacie.
To přijde.
Jedno po druhém.
Dennison s tím možná vyrukuje na zítřejší oslavě.
Ve Winfieldu?
Ve skleníku nebo někde opodál.
To vám řekl?
Ptal se mě, protože je tak zdvořilej.
Měla jste říct ne.
- Nepleteme se do místní politiky. - Však ne.
- Hostíme státní převrat. - Nefláknou ho květináčem.
Bude to formální, klidné předání vlády.
Tak má proběhnout ve vládní budově.
Věčně Dennisona o něco žádám. On mě nežádal nikdy.
Když můžeme říct ano, řekneme ano.
To není důvod.
Požádala jsem ho, aby odložil vyšetřování zvěstí o atentátu na Lenkova.
A pak ho zavraždili.
Dlužím mu to.
Řekněte o tom Billie.
Nechci prezidenta zaskočit.
Rád bych jí řekl o našem hostovi,
když nechceme nikoho zaskočit.
Meg Roylinová není náš host.
Není v naší budově. Teď je to věc CIA.
Dobře.
Eidra mluvila s ředitelkou. Její operace, její problém.
To nevím. Přišel jsem o člověka.
Zní to jako můj problém.
Madam.
Paní velvyslankyně.
- Začal jsem bez tebe. - To je večeře?
- Soutěž koláčů. - Na večírek.
Já to tušila.
Jsou jablkové.
Každý trochu jiný. Frances mě požádala o názor.
A vás také. Vy máte hlavní slovo.
Ovšem jen pokud máte čas.
Já bych hlasoval pro pětku.
- Máte favorita? - Ne.
Určitě?
Mřížkový je klasika.
- Trojka. - Ano.
- Bezva. - Kdo vyhrál?
- Odrůda Braeburn z Idaha. - Skvěle.
Dnes večer je pošlou letadlem a ráno je upečeme.
Nedají se sehnat lokálně?
Smyslem je vzdát poctu... Idahu.
Sponzor mě žádal, abychom dbali na udržitelnost.
Jo. Brad bude z tý uhlíkový stopy šílet.
Idaho taky nebude rádo,
jestli uslyší, že vyhrálo soutěž, ale o jeho ovoce nestojíme.
Možná to nechám na komisi.
Myslíš?
Koláče tu nechte.
A nemáme vychlazené šampaňské?
Jistě.
- Můžu poprosit? - Zvláštní příležitost?
Výročí prvního rande.
To je rozkošné.
Pojď.
- Kdy jsme sakra měli první rande? - Netuším.
Trowbridge to má spočítaný.
Nekecej.
- V Americe by byl za hrdinu. - Jo.
Dvě země rozdělené společným jazykem.
- Zírám. - Mám naučené úderné fráze.
- Snažím se je používat. - Jo?
Jo.
Co je?
Ten pekl*a Ronnie.
Do prdele.
Dennison nejspíš bude premiér.
- No teda. To bychom měli zapít. - Že jo?
Je doopravdy slušný,
možná ten nejlepší člověk, jakého v politice znám.
Nemůžu uvěřit, že ten hodnej neprohraje.
To jo.
Volala jsi ministrovi vnitra?
- Ne. - To bys měla.
Naznačit mu něco o svým produktivním pracovním vztahu s Dennisonem.
Podpořit ho.
- Rozhodně ne. - Proč?
No... Ježišmarja.
Kde mám začít?
Protože se nepleteme do vnitřních záležitostí?
Protože co se týče změn režimu, nemáme zrovna čistý štít.
Tohle není Kábul.
Přesně.
Nemusím se do toho plést, jen abych měla blíž ke zdroji.
Dennison to má pod kontrolou.
Díkybohu.
Ten „jedinej dobrej chlap“.
Vážně?
Co?
Nic.
Mělas Brada vzít na ministerstvo.
Zbláznil ses, ksakru?
Máš vůbec ponětí, kolik peněz za ten mejdan vyplázne?
- Nechci to vědět. - 300 000 dolarů.
- Za Den nezávislosti? - Tolik to stojí.
Co bude k jídlu?
- Humří rolky. - Proč?
Brad je z Maine.
Bude první velký sponzor tvojí kampaně.
Buď tak hodná a sněz toho blbýho humra.
Jaké kampaně?
- Nezačínejme s tím. - Na viceprezidentku?
- „Viceprezidentku“? - Já nekandiduju.
Na tomhle se všichni shodnou. Já žádnou kampaň nepovedu.
Teď tam nenápadně vklouzneš...
Zaprodáme se jako děvky, aby mě znovuzvolili do funkce,
ve které mě ani nechtějí?
Našetřit na kampaň trvá roky.
Neměli bychom pořádat večírek za 300 000 dolarů.
Je to hanba.
Jo, dobrej chlap by totiž dal hostům popcorn a řekl jim, ať táhnou.
Běda, jestli budou na webu fotky,
jak kariérní velvyslankyně podává 4 000 humřích rolek.
Američani si pomyslí, že to platili.
- Platí to Brad. - Super.
Můžeme do každé dát vlaječku „Platí to Brad“.
Vlaječku „Platí to firma SunFide“. Ta bude na transparentech.
Nech toho.
Komise oslovila mě,
protože kurva dobře věděla, že ty si firemního sponzora neseženeš.
Zítra je nácvik. Bojí se ti to říct, protože si myslí, že nepřijdeš.
Zhostíte se toho?
Nechám to na vás.
- Paní velvyslankyně. - Děkuju.
Díky.
„Zvon není zvonem, dokud nezazvoníte.
Píseň není písní, dokud nezapějete.
Lásku není radno v srdci věznit,
neb láska není láskou, dokud se o ni nezačnete dělit.“
Děkuju.
DEN NEZÁVISLOSTI
- S berlema už vám to jde. - Lepší se to.
Bratranec říkal, že se musíte zapřít rukama, jinak si odřete podpaží.
Jo, taky jsem slyšel.
- Zvládnete ten večírek? - Do trávy se nezapíchnou.
Dole jsou široké.
Já myslel zakončení večírku.
Pořádám čtyřhodinovou akci pro 2 800 lidí.
Dělá mi starosti hodně věcí, ale berle to nejsou.
Ohňostroj připomíná výbuch bomby.
Radši buďte připravený.
- Mluvila jste s premiérovou ochrankou? - Jo.
Zruší účast?
Napadlo mě to, ale prý jede podle plánu.
Dnes měl veřejná vystoupení.
- Vypískali ho? - Ptala jsem se.
Lidi se bouří míň, než jsem čekala.
Poslanci nadávají, ale veřejnost nedělala povyk.
Snad si lidi nemyslí, že to byla neúmyslná vražda?
Nevím. Je to divný.
Ptala jsem se, jestli chtějí posily, a zřejmě to zvládají.
Někdo si s ním chce na večírku promluvit v soukromí.
Dobře.
Ve skleníku.
- Dám tam tým. - Nechci z toho dělat vědu.
Jenom vám to říkám.
Jestli má být skleník prázdný, musím tam dát tým.
Proč?
- Lidi si to tam chodí rozdávat. - Na večírku?
To je vtip? Opijete 3 000 lidí. Co čekáte, že se stane?
Tak co jim mám říct, až tam půjdou?
Ať se pořádně rozhlídnou.
Jestli uvidí někoho šukat pod stolem s cherry rajčátky,
ať jdou jinam.
- Dobře. - Nebo tam dám tým.
Tak jo.
Jak se má náš host?
Dobře.
A dál?
- No tak. - Někdy je lepší nevědět.
- Proč nevědět? - To přece nemůžu říct.
Co říkala na ten atentát?
Říkala: „Udělala jsem to. Je to moje vina. Jsem hrozná.“
Eidro.
Říkala, že chce odejít.
Vážně?
Jo.
Takže je pryč?
Ne.
Jak to?
Nemůžete ji držet proti její vůli.
To rozhodně ne.
Eidro.
Ne...
Eidro!
Čau.
Potřebujete ji?
Ne.
Stihla jste si přečíst proslov?
Ještě ne.
Máte kopii?
Ano.
Kdyby náhodou.
Děkuju.
Mluvil jsem s Billie.
Má radost, že Trowbridge končí.
Jo. Koledoval si.
Ale není nadšená, že to proběhne tady.
Jak na to přišla řeč?
Zmínil jsem se o tom. Bylo by nezodpovědné to neříct.
Co znamená „není nadšená“?
Že máte ministrovi zahraničí říct, ať si to vyřídí jinde.
- Protože to Bílý dům zakazuje? - Bílý dům to nepreferuje. Důrazně.
Chci vědět, jestli říká ne, nebo se jí to jen nelíbí.
- Zeptejte se jí. - Madam.
Billie se nedá zastihnout. Mluvil jsem s ní před hodinou.
Zavolám sama, jestli to bude snazší.
Je to důležité, ne?
Ano.
Chci jasnou odpověď.
Ještě jí zavolám.
Stuart.
- Kolik mám času? - Tři minuty.
Všechno v pohodě?
Neptej se pokaždé, co ti volám.
Co se děje?
Velvyslankyně chce vědět,
jestli jí zakazuješ konání převratu v rezidenci vlastněné naším ministerstvem,
nebo se ti to jen nelíbí.
O co jde?
Dennison ji prý nikdy o nic nežádal, ale teď žádá o tohle,
tak mu chce vyhovět.
Tak jo.
Podle mě nesnáší Trowbridge
a líbí se jí, že k tomu dojde u ní doma.
A pak si s Dennisonem zatančí na písničku „Čarodějnice je mrtvá“.
Fajn. A ty můžeš do rytmu mávat berlema.
Tobě to nevadí?
Neskáču radostí, ale žíly mi to netrhá.
- Tobě to vadí? - Jo.
- Zeptej se Ganona. Třeba vypění. - To nechci.
Bude to vypadat, že jí to chci zatrhnout.
A nechceš?
Ptá se, jestli říkáš striktní ne.
Neříkám. Nech ji vyhrát.
Všechno?
Asi jo.
Za minutu a půl mi tu přistává vrtulník.
Jo, všechno. Běž.
Spíš v noci?
Jakž takž.
Jsi závislý na prášcích?
- Ne. Bože. - Zníš posmutněle.
Neodbudu tě, když ti hrozí posttraumatická porucha.
Chci všechno vědět.
Není ta pravá.
Jak to myslíš?
Není viceprezidentka.
Protože nechce být, nebo na to nemá?
Nejspíš obojí. Je nedisciplinovaná a nesoustředěná.
A nemůže odtrhnout oči od ministra zahraničí.
Mají spolu něco?
Má něco s ministrem zahraničí?
Ne, nemá.
Tak proč to zmiňuješ mezi důvody, proč nemůže být viceprezidentka?
Protože je celá žhavá, aby premiér padl na jejím pikniku.
- Tráví s ním dost času. - Je to její práce.
- Já vím, ale... - Bojíš se, že máme problém?
- Jako s velvyslankyní? - Pro začátek.
Ne.
Jestli se něco děje, řekni mi to.
Neděje.
Jenom prostě...
Stewie, co sakra blbneš?
Zeptala ses a já ti odpověděl.
Všechno musí okamžitě pryč.
Za chvíli přijedou hosté.
Pokud nemáte na starost parkování aut hostů,
nechci vás tu vidět.
Vidím dost daleko a kam se podívám, vidím firemní dodávky.
Pensy bude počítat podání rukou. Každých 250 namočit.
- Jak dlouho ji tam mám mít? - Déle.
Už to bolí.
Pomáhá to.
To stačí.
Ještě vás utřu. Ukažte...
Myslím, že to zvládnu.
Výborně.
Otevíráme v sedm. Do devíti budete vítat hosty.
- Proslov těsně před ohňostrojem. - Ve 21:45.
Před ním vás zastoupím já a pak Alysse.
A víte všechno?
Ano.
Moc tu nebývala.
Nic jiného nedělá.
Já tu budu taky.
Bude nás tu hodně.
- Nemůžete mě zastupovat celý večer? - Musím odjet.
Plánujete to rok. Máte jiné plány?
Ohňostroj bude znít jako bomby. Radši bych byl jinde.
Děkuju vám.
Stuarte, moc se omlouvám.
Nedošlo mi to.
To nic. To se stane.
Paní velvyslankyně, je mi hloupé vás žádat,
ale poděkovala byste za mě panu premiérovi?
Za...
Likvidaci toho surovce.
Lenkova?
Přijde mi to jako takové malé zadostiučinění za Ronnie*ho,
za ty nebohé námořníky a samozřejmě vašeho muže.
Jistě.
- Skvělý. - Ani ses nepodíval.
Ani nemusím. Tobě sluší všechno.
Ohňostroj začíná ve 21:45. Mluvila jsem s Frances.
Bezpečnostní místnost je zvukotěsná, kdyby ses nechtěl účastnit.
- Kdybych byl podělanej? - Stává se to.
Katie...
Nemusíš poslouchat, jak to bouchá, a tvářit se, že je to zábava.
Budu v pohodě.
- Stuart pojede pryč. - On to ještě nezažil. Já jo.
Dennison se svojí družinou zajde do skleníku a vyřkne ortel.
Takže ohňostroj je namístě.
To jo.
Kdo je v komandu smrti?
Ministr obrany.
Ministr financí. Předseda klubu.
- Kline? - To je předseda?
Jo.
Tak jo.
Ten s nima asi nepůjde.
Proč ne?
Zrušil účast.
Máš snad na starost hlídání účasti?
Koukám na seznam hostů.
Věděl jsem, že si ho neprojdeš, tak jsem si vzal kopii.
Kline, čárka, Steven.
Předseda klubu konzervativců, přijal pozvání a dneska ráno se omluvil.
Špatný znamení pro jedinýho dobrýho chlapa.
Proč?
Zrušení na poslední chvíli?
Možná vyměkl.
Má v zásobě asi 60 lidí.
Zvládne to i bez Stevena Čárky Klinea.
Na sítích teď frčí kreslené video,
jak Trowbridge jako svatý Jiří zabíjí draka.
A Lenkov je ten drak?
Hashtag „ať žije odvaha“.
Řekni Dennisonovi, že předseda nepřijde. Možná to neví.
Ať není trapas.
Nepatřím k nim.
Nebo přesně naopak. Jsi jediná, komu může věřit, ne?
Stuart chce, ať jsem celý večer uvnitř ve VIP.
To by sedělo.
Tos nikdy nedělal.
- Věnoval ses všem hostům. - A tys mi to dávala sežrat.
Můžeme toho nechat?
- Čeho jako? - Cokoliv řeknu, ty řekneš opak.
Jenom říkám, co si myslím.
Fajn.
Dobrý den.
Hned jsem zpátky.
- Pensy. - Zdravím.
Anu Kapoor z ministerstva zahraničí.
Ano, ráda vás vidím.
Taky vás moc rád vidím.
- Carl Meeser. - Proč ne?
- Má kolena v háji a je vdovec. - Ale no tak.
Miliardář, co hledá koníček.
Do toho by nešel.
Takovouhle akci? V Bagdádu?
Ne. V žádném případě. V červenci je tam hrozné horko.
Tenhle večírek jsme pořádali už v únoru. V prostorech, které vypadaly úplně jinak.
Čekáte, že se pomstí?
U Rusů nikdy nevíte.
Můžou sestřelit britské letadlo,
ale i předstírat, že Lenkova neznají.
Takže to spadá do kategorie „žádné zprávy, dobré zprávy“.
Britská jablka máme rádi, ale tímto vzdáváme poctu Idahu.
A co Bramley z Nottinghamshiru?
Ne, ty jsem nezkoušel.
Kyselejší, pevná, ideální na koláč.
Podívám se po nich.
- Knobby Russet? - Neznám.
Je to labourista z Brightonu.
Prý měl dnes ráno projev
a kritizoval premiéra kvůli tomu atentátu.
Zničehonic mu volá manželka, že mu voliči házejí na dům vajíčka.
- Voliči labouristů? - Jo.
Není divu. Je to jako zabít bin Ládina.
Nemůžete kritizovat jeho vraha. Budete za blbce.
V Americe. Tady je to jiné.
Chudák se nás snaží vyfotit. Usnadníme mu to?
- Jasně. - Tak jo.
To chápu, ale Warren má obavy.
A já taky.
V nedostatečném počtu je to sebevražda.
Jenom ho varujeme.
Dost možná odstoupí sám.
Možná.
Dejte mi vědět.
Promiňte, Austine.
- Vítejte. Už jste ochutnal humra? - Ne.
To nevypadalo dobře.
Vycouval.
Prý je to moc velký zásah.
Předseda klubu nepřijde, říkal vám?
Pane ministře, znáte pana Chapmana?
- Dobrý den. - Těší mě.
Pane premiére.
Paní velvyslankyně už jde.
Trochu pozdě, ne?
- Máme problém s prádlem. - Prosím?
S vaším neposedným prádlem.
Vůbec nevím, o čem mluvíte.
Ramínko podprsenky. Levé.
Sakra.
Tady ji máme.
Vítejte.
„Peklo je prázdné. Všichni ďáblové jsou tu.“
Slušná účast. Díky, že jste přišel.
Vím, že toho teď máte hodně.
- Přišlo to vhod. Mám co slavit. - Ano?
Pozvali mě na ještě lepší mejdan než tenhle.
- Skvělé. - To bych řekl.
Do Skotska.
Premiérka mě pozvala na nějakou...
Ani nevím co. Usnul jsem nudou.
Ale nebývala moje největší fanynka, tak mě to zahřálo u srdce.
Nemám to lehké.
Celý Whitehall mě obviňuje z popravy Romana Lenkova.
- Snad se to v dobré obrací. - No...
To ráda slyším.
- Chcete se připojit? - Do Skotska?
Je tam krásně. Když pominete sezónní depresi a celoroční alkoholismus.
Co vy na to?
Teď máte říct ano.
- Proč ne. - Skvěle.
Hale Wylere, beru vaši ženu do Skotska.
Pojeďte taky, ať na mě dohlédnete.
- Do Edinburghu? - Inveraray. Domov vévodů z Argyllu.
Pane ministře, počkejte.
Byla jsem v pasti. Vyvlíknu se z toho.
Skotská premiérka Nicolovi podlízá.
Je to skandální.
Moji spiklenci se rozutekli a Nicol se vydal na vítězné kolečko.
A vy jste jeho předskokani.
Vy a Hal, zraněný přeživší.
- Využívá vás... - Půjdeme někam, kde je klid?
- Proč? - Abychom se ztišili.
Co tomu dát pár dní?
Počkejte na další důkazy. Všichni vaši stoupenci se vrátí.
Nevrátí.
Ani nemusí. Udělám to totiž sám.
To není dobrý nápad.
Až celému světu řeknu,
že Nicol nařídil útok na vlastní letadlovou loď,
novináři začnou pátrat a najdou důkazy.
A máte po kariéře.
- Stojí to za to. - Ne, nestojí.
Je to moje jediná pravomoc.
Premiér je neřízená střela.
Můžu si jen vybrat okamžik, kdy se upálím, a doufat, že to na lidi zapůsobí.
Dennison končí.
- Aby mohl všechno zveřejnit. - Dělá si prdel?
Po vraždě Lenkova je Trowbridge hrdina lidu.
- I Skotsko mu leze do zadku. - Proto tam jedeme?
Nechá zabít našeho jediného svědka
a je za spasitele.
A co jsme my? Jeho doprovod?
Jeho figurky. Blbí fanoušci.
Počkej, Kate, nemůžeš... Musíme myslet na to, s kým se ukazuješ.
Co? Chceš mu říct, že nejedeme?
Řekni mu, že jsem budoucí viceprezidentka a že mi kazí image.
To teda kazí.
- Frances říkala, že projev pronese Hal. - Cože?
Jen tě uvedu. Kdybys zamrzla, jsem tu.
- Dobrý. - To partneři dělávají.
Jsem v pohodě.
- Kde ho máte? - Co?
Projev.
Díky.
Všechny vás vítám.
Vítejte v našem novým bejváku!
Na tohle bych si zvykl.
Milujeme vás!
Klid, prosím.
Klid.
Milesi, Erico, vidím vás. Ticho.
Děkuju, že jste přišli.
Velké poděkování patří Bradu Chapmanovi
a společnosti SunFide za tuhle královskou hostinu.
Ale vím, že já nejsem hlavní tahák.
Asi jsme si už všichni všimli.
Ale jsem maximálně pyšný,
že mohu vystupovat jako choť velvyslankyně Katherine Wylerové.
- Dobrý? - Napsali mi pěkně blbou řeč.
Šťastný Den nezávislosti!
Úžasný večer.
Demokracie v celé své kráse.
Dva skvělé národy oslavující partnerství ukuté v ohni.
Rozdělení před 250 lety nebylo snadné.
Jsme s Halem vděční
a popravdě trochu překvapení, že jste nás pozvali zpátky.
Mou funkci jako první zastával John Adams.
Řekl, že tento den bychom si měli připomínat
slavnostními projevy oddanosti všemohoucímu Bohu.
Asi máme co zlepšovat.
Nevím, jestli všechno, co jsem tu dnes viděla,
byly projevy oddanosti všemohoucímu Bohu.
Jsou to projevy oddanosti,
jenom nevím čemu.
Šikovná.
Briane. Zavoláte Lucase?
Auto pana Hayforda, prosím. Bude to jen chvilička.
Promiňte, jeho auto přijede první? Čekám už čtvrt hodiny.
To mě mrzí.
Mě to mrzí. Čtyřem lidem už přivezli auta
a určitě byli důležitější než já, ale moc ráda bych už jela.
Přivezte nejdřív její auto.
Už je na cestě, madam.
To jste říkal, ale pak přijelo cizí auto.
- Pane Hayforde. - To snad ne.
Pracuju tu. Mám přednostní parkování.
To vidím.
Už to auto jede?
Nemůžeme najít klíče.
- Vážně? - Určitě se brzy najdou.
Přivezou ho, ale počkám tu s vámi.
To nemusíte.
No, měl bych. Jsem jejich šéf. Jestli auto ztratí, musím vám koupit nové.
Ale nemusíte.
Dobře, asi nekoupím, ale můžu počkat pět minut,
než vám ho přivezou.
Nepracujete s Henrym?
- Henry a jak dál? - Henry Brody.
- Pracujete na ambasádě? - Ano.
Henry Brody prý taky.
Pracuje tam asi 800 lidí.
- Určitě kecá. - Proč?
Neuměl mi říct, co v práci dělá.
- Podezřelý. - Vůbec nemusí lhát.
O naší práci se někdy nedá mluvit.
Nebo je to ženatý pojišťovák z Ameriky,
který hledá v cizině povyražení.
Briane, kde je její auto?
Děláme na tom.
- Ztratili klíče. - Cože?
Nastupte si, svezeme vás a ráno si auto vyzvednete.
Ne, díky.
Nemusíte se bát, šéfuju tu tomu.
Nastupte si!
Nelezu do auta cizím chlapům, co křičí, ať nastoupím.
- Já nekřičím. - Vážně?
Musím jet.
Tak si prostě zavolám Uber.
Bojím se ohňostrojů.
Nic smutnějšího jsem v životě neslyšela.
Budete tak hodná?
No dobře. Už nasedám.
- Dobrý? - Jo.
- Můžeme jít dovnitř. - Ne.
Cítíš můj dech?
Jo.
Pomalu se mnou dýchej.
Nádech.
Výdech.
Dívej se na mě.
Nádech.
Výdech.
Nádech.
Výdech.
Dobrý. Jsem v pohodě.
- Dobrý. - Dobrý.
Dobrý.
Překlad titulků: Michal Herman