I TIDIGARE AVSNITT
-De vill ha en briefing, Kate. -Vita huset vill att Hal briefar.
Inte jag. Du.
Presidenten ber dig bli ambassadör i Storbritannien.
Fem personer vet att vi kommer bli av med vicepresidenten.
Vi behöver någon annan. Jag har idéer, men…
-Du får kolla upp henne. -Välkommen till London!
-Som en askungesaga. -Jag är här för 30 begravningar.
-Eidra Park. -Stationschef CIA.
Den liknar den sort Iran har i sin arsenal.
-Det är Iran. -Det är en iransk attackbåt.
Skulle inte ni till Kabul?
-Ganon vill bli av med dig. -Vem kan man inte ge sparken? Askungen.
-Ska mr Wyler ge sig av? -Han ska få mig på fötter…
…och sedan åker han.
-Ni ska skilja er. -Nej.
Billie säger att du är bra på det här. Jag med. Vi kan få henne dit.
Det är milt. Ni hämtar er snart.
-Väldigt bra! -Magiskt!
Precis så där!
-Nu räcker det nog. -Porträtt med mr Wyler.
-Bara ett par mer formella med er och Hal. -Vi sa naturliga.
-Ja. -Vilket jag har gjort. I en timme.
Bara ett par till.
Fort, då.
-Han är inte här. -Jag beklagar.
Leta igen.
-Ma'am! -Jag tar av klänningen i fem minuter.
-Jag önskar att ni lät bli. -Jag gör det.
Skär loss honom.
Han är här.
Ma'am? Ni bör komma med mig.
Ringde du RSO?
-Säkerhetschefen kallas väl så här? -Ja.
Det ser ut som om han är otrogen, men Hal är inte det. Något är fel.
Jag vet - en klyscha. Men min man är inte otrogen.
Det vore lättare om han var det.
Du behöver inte tro mig, men i ditt ställe skulle jag hitta säkerhetschefen.
Spärra av området.
-Miss Bassett. -Kolla om vakten…
-Ja, okej. -Allt var bra…
Det är inte någon etikettskola.
-Ursäkta? -Du skulle berätta.
Tror du att det här är en övning?
Ambassadörsparet hann inte med säkerhetskursen.
-Chet kanske bad dig fixa något? -UD:s kidnappningsövningar är skit.
De är inte tuffa nog att simulera något sådant.
Skulle du berätta om det var en övning?
Nej. Men det här är inte en.
Vi har en övervakningsvideo från grinden till Culworth
men de dumpar registreringsskylten och vi tappar bort dem.
Det finns ett parkeringshus där. De bytte nog bil.
-Har vi kameror? -Vi väntar på övervakningsvideor.
-Så det är proffs. -Ja.
Kvinnan tillhörde stylistens personal, men de vet inget om henne.
Chauffören finns inte.
-Vi kontaktar MI5… -Inte än.
-Det blir bara mer hysteri. -Ni hade namn?
-Mr Wyler har blivit kidnappad förr. -Av Hizbollah i en vecka.
UD har namnet. Jag visste bara deras alias.
Det finns en IS-ledare som avskyr honom. Jag skriver ner namnet.
-Har han fört bort mr Wyler förut? -Ja, men Hal rymde.
Killen framstod som en idiot.
Vice utrikesminister, mr Rasoul Shahin. I Teheran.
-Hallå där. -Hal. Hör du mig?
Ja. Var injektionen verkligen nödvändig?
-Va? -De drogade mig. Med en nål.
-Får jag prata med min kollega? -Visst.
-Ja? -Drogade ni honom?
-För säkerhets skull. -Det skulle gå lugnt till.
I en hårdbevakad miljö utan förberedelser.
-Det här är extremt oproffessionellt. -Jag instämmer.
Låt mig prata med honom igen.
Hej! Hur är din dag?
Jag ber om ursäkt.
-Jag valde inte agenterna. -Det ante mig.
Jag har Naziris stöd här.
Men Farhad Mashkour och hans anhängare vägrar ta reson.
-Rasoul. -Mannen ska ge dig information.
Det är högst ovanligt och ska uttrycka vår djupa oro
att läget kan bli katastofalt.
-Hur är det med magen? -Väldigt illa.
Var snäll och försäkra mig om att du förklarar det för ditt folk.
Ja, jag ska.
Iran hade inget att göra med attacken mot det brittiska krigsfartyget.
För att inskärpa det har viceminister Shahin beordrat mig
att göra en gest. Jag motsätter mig det kraftigt.
-Det gör även Islamiska revolutionsgardet. -Det är kontroversiellt. Visst.
Mannen är pensionerad amerikansk general, Bradford Symes.
Hans hem. Hans kontor.
Hans dotter, som läser på King's College. Hans ankomst till Heathrow i går.
Hans hotell, där han när han kom ut kl. 7.45 i morse
för att möta sin dotter, skulle bli mördad.
Av mig.
För sin medverkan i mordet på Quds befälhavare Quasem Soleimani.
En helt rimlig hämndaktion som planerats i tre år
och som jag nu inte kan utföra
på grund av antagandet att Iran har begått en krigshandling till havs.
Jag beklagar sorgen.
Mr Wyler. Militära aktioner mot Iran kommer inte att ses som hämnd.
De ses som en oprovocerad attack.
Iran skulle reagera likadant som ert land på en oprovocerad attack.
Med alla tillgängliga medel.
Ursäkta, sir. Besökare är inte tillåtna.
-De gör nog ett undantag. -Jag har jobbat här i åtta år.
Alla amerikaner är speciella.
-Det händer visst mycket i dag? -Jo.
Det är mig de letar efter.
Vi är så lättade!
-Har vi en läkare? -Jag behöver ingen.
Vad vill ni ha?
-Kaffe, vatten, whisky. -Deras kaffe är inte gott.
-Sätt dig, för fan! -Doktorn är på väg.
Var injicerade de dig?
-Helvetes jävla skit! -Hugg mig inte så går det bra.
-Har de bananpåsar här? -De lär komma med bananer.
Det är dropp, med vitaminer.
-Mot baksmälla. -Jag kollar.
-Har du ont i huvudet? -Du…
Hej. Hej.
Jag mår bra.
Med luftgap?
-Ja. -Är det allt de gav dig?
-Ja. -Generalen och dottern är på ambassaden.
-Han behöver beskydd därhemma. -Ja.
Howard tar beskrivningen av agenterna. Vi vill hitta dem innan de försvinner.
Det kan ni inte.
Hon ska inte tortera dem, bara verifiera. De pratade nog skit.
-Är det skorna han hade? -Ta av dig dem.
Om de buggar oss är det inte genom skorna.
-Sprider de desinformation lyckas de. -Ta av dig skorna.
-Shahin är i Teheran, så var det han… -Det var han.
Du vet inte vem det var på telefon.
Herregud. Jag frågade om magen, han sa att den var hemsk.
Vi avviker från ämnet.
Vi ordnade en magoperation åt Shahin i Genève för två år sedan.
Han var tacksam, men säger ändå alltid att magen är värre än någonsin.
De är livrädda att brittiska sjömän ska spolas upp på kusten.
De provade inofficiella kanaler, sa till schweizarna att det inte var dem.
Men ingen köpte det.
-Hur vet vi att du inte vapenhotades? -Vi vet inte. Det är därför de ska utreda.
Kör till. Kom då.
Vi vill ta in er på stationen i morgon.
-Visst. -Ursäkta. Knepig vändning, från gäst…
-Till misstänkt. Be inte om ursäkt. -Gå.
Ja.
Ingen som var vid grinden under intrånget är kvar. Vi har män överallt.
-Vilka vet om det här? -Ingen, tills vidare.
-Ingen viskning till överordnade? -Inte om overifierad information.
-Det får mig att se korkad ut. -Jag beklagar, ma'am.
Vi hade för bråttom med fotograferingen…
-…säkerhetskontrollerna brast… -Du borde säga upp dig. Skriftligt.
Naturligtvis.
Se på din min! Inte på riktigt.
Jag vägrar att acceptera det. Det får dig att se reko ut.
-Jag skulle ge mig sparken. -Jag med.
Lägg dig.
Om Shahin ringde från Teheran var det många som lyssnade.
Ja.
Alltså hade han stöd av någon med inflytande.
Killen som tog mig var ingen beundrare. Shahin tog en enorm risk.
-Jag sa ju att det inte var Iran. -Det gjorde du.
De vill att vi lättar på sanktionerna. Varken ett angrepp…
-…eller en bortförd diplomat… -Det var inte så.
-Det var bara ett privat samtal. -De drogade dig.
-Lite. -Det låter som ett bortförande.
Säger du det, tar det hus i helvete. Shahin försöker uppnå motsatsen.
-Han borde inte ha injicerat dig i halsen. -Shahin håller med. Han var arg.
Be honom dra åt helvete.
-Var du orolig? -Ja, det var jag.
-Jag borde ha planerat det själv. -Kul.
Ringde du Shahin?
-Nej. -Säkert?
-Ja. -Om du gjorde det…
-Nej. -Om du själv kontaktade…
…ett land utan diplomatiska relationer…
-Nej. -Det är kriminellt.
Ingen av oss skulle jobba för staten igen.
De betalar uselt, det kan vara värt det. Jag ringde honom inte.
Varför inte? Det skulle jag ha gjort.
-Nej, det skulle du inte. -Kanske.
Det vore smart.
Är jag så ytlig att du försöker knäcka mig med smicker?
Du är definitivt så ytlig.
Jag ringde inte Shahin.
Stanna!
Sov nu.
Inget tröstsex för kidnappningen?
Det var ingen kidnappning.
Måste vi ha ett samtal?
-Om vad? -Kairo. Att ta ett steg uppåt.
-Du sa nej. Det är väl färdigpratat. -Det var inget slutgiltigt nej.
-Det passar inte nu. -Jag fattar.
-Vi ska till Brize Norton i morgon. -Ta emot kistorna?
Att ställa in ser illa ut, men hon bör inte lämna ambassaden än.
Det går bra. Hon har dubbelt så mycket personskydd.
Hon är på en militärbas. Det är tryggt.
-Det sa vi om Winfield. -Du är inte ansvarig för Winfield.
-Okej. -Det är sant!
Säkerhetskontrollen var för forcerad.
Det är ditt jobb att fråga, deras att säga nej.
God morgon, sir.
God morgon, mr Hayford. Kan jag ta er rock?
Det går bra, vi ska snart åka.
-Tack så mycket. -Visst.
-God morgon, ms Park. -God morgon!
-Hej! -Och hej på dig.
Vet vi någonting?
Vi vet att Rasoul Shahin var i Teheran. Hämnd för Soleimani är en aktuell fråga.
De väntade på rätt tidpunkt, i går, om inte fartygsattacken inträffat.
-Vet UD än? -Inte än.
-De måste bekräfta det. -Jag säger det, han tror mig aldrig.
En man på ambassaden i Beirut kan verifiera Shahins relation
med högsta nationella säkerhetsrådet. Bekräfta att han skulle veta detta.
Jag ringer honom från kontoret.
-Ni ska till Brize Norton. -Skit också! Okej.
Något härifrån?
Samtalsregister? Någon hjälpte en agent med sömnmedel i väskan in på fastigheten.
Det är regionens område. Eller FBI:s.
Visst, men det är lättare för dig att få en samtalslista från GCHQ.
-FBI får det väl svårare? -Ja.
Så hjälp dem.
-God morgon! -God morgon, sir!
Jag vill ringa Danny i Beirut, men är ute tills i eftermiddag.
Kan mr Wyler göra det? Om ni båda känner…
Det här är en kille som kan bekräfta Hals historia.
-Vill du att Hal ringer? -Vi fokuserar på viceministerns historia.
Ni borde behandla Hal som alla andra källor.
Ganon lär hata att de inte närmade sig honom.
Om historien ska hålla måste vi verifiera den.
Vi borde gå.
-Ganon gillar honom inte. Alls. -Noterat.
Howard tar med er till ambassaden för ett samtal.
-Min förhörsledare. -Tills ni får egen chaufför…
-Har ni mig. -Egen bil?
Jag blev kidnappad. Jag är en värdefull måltavla.
Ursäkta mig! Han åker till ambassaden och tillbaka.
-Ingen annanstans. -Bara nicka och gå.
Hon involverar sig gärna.
-Ja. -Vet hon att hon inte är CIA?
-Lugn nu. -Allt hände ju så fort.
Själva attackbåten är 13 meter lång med missiler.
Den liknar sådant vi sett från Shahid Mahallati-varvet.
Där ser man en blixt från det snabba fartyget.
-Förmodligen en anti-skeppsmissil. -Är den vår?
Indiens. De hade en satellit som letade efter…
-De berättar inte vad. -Nej. Men den filmade attacken.
Iranierna har kopierat den kinesiska 802-missilen.
-Vi tror att det är den. -Den har Quds initialer om det är deras.
-Inte "död åt Israel" på sidan? -Båda får plats.
Vi söker fortfarande efter fragment och ska undersöka allt som sagts.
Om det är Iran och de har signerat sin egen missil, varför förneka det?
-Vana. -Eller så är det inte Iran.
-Ett annat spår dök upp. -Om det är trovärdigt lyssnar jag gärna.
Det är för färskt, men källan är trovärdig.
Liksom all desinformation.
Det här är intressant. Håller det ska jag redogöra för det.
Om det kvackar som en anka måste vi överväga att det kan vara en.
-Är ankan Iran? -USA beslagtog ett iranskt oljefartyg.
De hämnas hellre på oss än på amerikanerna.
-Ankan är Iran. -Tack, mina herrar. Vi går vidare.
Shahin och jag jobbade på Iranavtalet ihop.
Var han er motsvarighet?
Vi umgicks medan våra överordnade talade förbi varandra.
-Det skapar band. -Har han gjort så här förut?
Inget sådant här, nej.
Han försökte få igång en het linje, som Sovjets direktlinje. Det gick inte.
Berätta om general Symes.
Jag sa att Iran inte mördar folk i London.
-Karachi, kanske. -Symes är värd risken.
-Är han? -Ingen vet vem han är.
Han står aldrig bakom presidenten på tv
men när de ber om tre måltavlor är det Brad Symes som väljer dem.
Teheran vill att vi vet att de läser vår mejl.
Mr Wyler sa att Qudsstyrkan använder meteorologiska metaforer om uppdrag.
Det är inte så oklart som de tror, där de bor växlar sällan vädret.
Kolla om NSA har hört någon Quds-kommunikation om vädret nyligen.
Något avvikande.
Vill ni använda toaletten?
Behövde ambassadör Vayle påminnas om att kissa?
-Absolut. -Så fint av er att komma.
Trevligt.
-Ambassadör Wyler. -Utrikesministern talar.
-Till mig? -Får jag visa var ni ska vara?
Ni bör båda synas.
Tack för samtalen med presidenten å våra vägnar.
Jag vet inte om en dags uppehåll av amerikanskt skrävel förtjänar tack.
Det gör det.
-Talar ni? -Här? Nej.
-Premiärministern gör det. -Bra.
Ja. Ordkonstnär. Ursäkta mig.
Han är bra stilig, inte sant?
Ursäkta?
-Ursäkta, jag trodde… -Margaret Roylin.
Vi träffades nästan i går, men ni behövdes någon annanstans.
-Herregud. -Meg, bland vänner.
-Kate Wyler. -Inte bland alla kameror.
Er kollega hade inte fel.
Att knäppa händerna bakom ryggen och nicka brukar fungera.
-Artigt men outgrundligt. -Det är det verkligen.
Er man kan nå mig, om jag kan hjälpa till på något sätt.
Det hinner bli jul innan ni får något annat från regeringen än ord så tomma
att de låter som vindens sus.
Jag är redo att tolka. Ge er lite bakgrund.
-Jag trodde att ni var… -I skamvrån?
De smädar mig offentligt, men ringer oavbrutet.
-Vilket vänligt erbjudande. Tack. -Ni bör gå in. De har en plats åt er.
-Jag står hellre. -Det kan ni inte.
Ni har en plats. Du är betydelsefull. Och fixa till blusen.
-Ambassadören. -Ja. Jag kommer.
Männen och kvinnorna ombord Courageous
hedrade oss med sin tjänstgöring
och försvarade oss med sina liv.
Till deras ära
till deras försvar, ska vi aldrig svikta.
Vi ska aldrig ge upp eller misslyckas
i jakten på dem som ligger bakom denna barbariska attack.
Låt ingen ifrågasätta vår tapperhet eller vårt ursinne.
Våra lumpna fiender ska inte finna vila mellan himmel och jord, vi ska hitta dem.
Och rättvisa ska skipas.
Jag beklagar er förlust.
Du gör din pappa väldigt stolt.
Han är en jävla skamfläck.
-Du är en skamfläck! -Snälla…
Du vet vem som gjorde det! Min man sprängdes i luften.
För Guds skull!
Du vet precis vem det är.
-Det är skamligt. -Det räcker.
Låt henne vara. Hon har rätt att vara arg.
Amerikanerna gör iranierna arga. Två dagar senare detta.
-Jag förstår, men… -Iran mördade hans pappa!
Du vågar inte ens säga deras namn.
Jag försäkrar att jag fylls av vämjelse över detta vidriga brott.
Och…
Om det här var Teheran, sanna min ord…
Då ska helveteseld regna.
-Vad hände? -Hörde du?
-Det trendar på Twitter. -Då ska helveteseld regna…
Helveteseld.
Jesus Kristus. Så jävla bra.
Skit!
-Ring UD. Förvarna dem. -Om?
Min grej. Shahin, den här killen som gjuter olja på elden.
-Har du nog för en rapport? -Till UD?
Vi är på väg. Det här är från teknikerna. Preliminära resultat.
-Om du inte är klar med det… -Jo då.
Helveteseld.
Helveteseld…
Hur går det med lokalutredningen?
FBI skulle ju kolla upp eventuell kontakt mellan agenterna och Winfield?
-Jag talade med ambassadör Wyler. -Säg Hal.
Han sa att det är oklokt att behandla ett informellt möte som ett brott.
Sa han?
Jag förstår att ni har mycket erfarenhet av samarbete med CIA.
Ni måste låta mig hantera utredningen.
Hon är rädd att ni inte utreder mig tillräckligt.
Ni har mitt nummer. Fick ni NSA att kolla att jag inte ringde Teheran själv?
Titta på alla mina sms.
-Kod 5283. Det blir "Kate". -Det behövs inte.
-Jo. -Ma'am. Jag undersökte hans telefon.
Jag åker hem till mitt sköna hem.
Vogues reportage är online.
Kolla vad söt du är.
DIPLOMATINS FRAMTID AMBASSADÖR KATHERINE WYLER
Ingen sparkar den tjejen.
När han konfronterades av en upprörd änka
sa premiärministern att "helveteseld" skulle regna över Iran
om de låg bakom angreppet på krigsfartyget.
Premiärministern levde upp till förväntningarna.
Även i hans eget parti finns det de
som har tvivlat på hans styrka, hans beslutsamhet
och ärligt talat, hans ryggrad. Som i, har han någon?
Det besvarade han med eftertryck.
-Han var ett skämt. Nu är han Churchill. -Vi ser en modigare Trowbridge.
Men hans parti, då?
Snart får vi höra vad Will Johnston från Hagan-institutet anser om…
-Fan! -Vad är det?
Någon jävel körde över en familj utanför en moské.
-Han skrek: "Åk hem till Iran." -Fan!
God morgon!
-Var det en bil? -Skåpbil. En familj på fyra.
Mamman omkom. De andra ligger på sjukhus.
-God morgon, ma'am! -Hej!
Howard informerar er om moskéattacken.
Jag måste ringa Langley med detaljer om mr Wylers möte.
-Nu? -Ja, med tanke på omständigheterna.
Omständigheterna må vara annorlunda, men vi har ändå inga fakta.
Vi har nog.
-Var befann du dig 2003? -Norge.
Jag såg Colin Powell hålla tal inför FN.
Och sedan invaderade jag och 175 000 vänner Irak.
Jag har starka känslor om grundlös information.
Jag går inte till pressen.
När du nämner Hal Wyler som källa tar det fart.
Tack. Jag ska tänka på det.
Ma'am…
Det kan inte vara lätt att han drar till sig sådan uppmärksamhet.
Och tanken att under en kris…
Är du rädd att jag är svartsjuk på min mans lyskraft?
Underrättelse är en berättelse. Hon lär hålla med om det.
En berättelse grundad på ofullständiga fakta.
Livsviktiga beslut hänger på huruvida folk köper berättelsen.
Visst.
En del medlemmar av administrationen
har blandade erfarenheter av Hals fartfyllda historier.
-Bara för att Ganon inte… -Inte bara Ganon.
Halva UD kan berätta om när Hal Wyler
modigt flög från Kabul till Mazar-e Sharif mitt i natten
och övertalade talibanernas ledare att vänta en dag med att inta Kabul.
De andra halvan säger att han lade beslag på ett plan
som skulle ha evakuerat afghaner som jobbade för amerikanska militären.
Människor som vi svurit på att skydda.
Det var 332 personer som inte kom iväg för att Hal Wyler gjorde något modigt.
Mycket hänger på om vi tror att det är Iran eller någon annan.
När det gäller Hal måste man vara jävligt säker.
Ja?
Ursäkta mig.
Hur är det, kompis?
Presidenten kommer.
Den amerikanska?
-Ma'am! Ambassadör Wyler. -Jag tar en promenad.
-Byron, hon… -Jag behöver inget förkläde.
-Byron föreslår i eftermiddag. -Be Byron knulla sig själv i fejset.
Jag tror att hon hellre går nu.
President Rayburn, på väg till sitt tvådagarsbesök i Berlin
ska "titta förbi" och träffa premiärministern
för att uttrycka sin solidaritet i spåren av attacken på HMS Courageous.
Presidenten är på marken i 90 minuter, varav 70 i Winfield.
De flesta i hans 800 personer stora följe stannar på planen på Heathrow
medan presidenten äter lunch på Winfield med premiärministern.
Så, Don, Christine, Joanne, Paul - vi pratar med Heathrow om en halvtimme.
Ronnie, Bruce, Jim och Mike, ni jobbar på säkerheten på vägen.
Och Gary… Är Gary är? Det blir ditt livs längsta 70 minuter.
-Jag måste kissa. -Vi vänder.
-Det är bråttom. -Ge mig ett ögonblick.
Förlåt. Hallå. Tack.
-Där framme till vänster. -Hej!
-Carole.
Rodney säger att du är i London. Är det ett skämt?
Det är inget jävla skämt. London, England.
Bör vi titta till henne?
Tar du dig in på GCHQ därifrån eller bara genom NSA?
-Ge mig en sekund. -Ma'am?
Jag är inte klar!
-Är allt bra? -Jag vill gärna vara i fred. Tack!
-Jag tar livet av mig. -Får du inte skita i fred?
Jag är på ett café utanför ambassadens mobilmastområde.
De tror jag ska få hjärnblödning på dass.
-Det blir ett långt uppdrag. -Ja.
Nu vill alla ha en selfie med Hal. Det blir lättare när han är borta.
-Det där har jag hört länge. -Den här gången är det sant.
Kabul var avgörande.
-På riktigt? -Ja.
Åh, gumman. Jaha… Bra för dig.
Bra för mig. Hittar du något?
-Det hjälper när du stressar mig. -Förlåt. Du är vacker.
-Du är vackrast. -Bättre.
Det fanns ett samtal från zonen i fråga den dagen.
-På en kontantkortstelefon. -Till en krigförande nation?
Nej. Till Rom.
Fan!
Mr Hayford.
-Hej! -Är allt bra?
-Jag tog en promenad. -De undrar om de ska ringa en ambulans.
-Nej, varför det? -Det tog 35 minuter.
-Var det något ni åt? -Jag måste träffa min man nu.
Kan du skicka någon till residenset?
Han är på ambassaden och hjälper till att nå en kontakt i Uzbekistan.
Naturligtvis.
Jag försöker bara hjälpa till vid sidan om. Okej, vad…?
Vad gör du…?
Du ringde Niccolo. Spill inte tid på att förneka det.
-Ja. -Och han ringde Shahin.
-För att berätta att vi är här. -Jag frågade dig 12 gånger!
Jag ringde inte Shahin. Det var Niccolo.
Italien har diplomatiska relationer med Iran.
Det krävdes ett telefonsamtal.
Bara du vet att ett samtal till en italiensk landskapsarkitekt
är en varningsflagga. Jag sa inget för att skydda dig.
Och det funkade ju!
Du vill inte dra in Vita huset. Nu kommer presidenten.
Jag visste att något var fel. Dina heta tips är tveeggade.
Inget vet hur tills de vet, men sedan vet de definitivt.
Låtsas inte som att det inte spelar roll.
Shahin satte sitt liv på spel.
-Misslyckas vi blir han avrättad. -Ja.
Så nu vet du. Jag ringde Niccolo.
Han ringde Shahin eller skickade röksignal.
-Det är allt. -Är det?
Så…framåt.
Så det är allt? Jag ska gå ut och säga att vi måste bredda sökandet.
-Ja. -Grundat på vad?
Att min man smög ut och ringde Iran? Och sedan ljög om det?
-Hur fan tror du det ser ut? -Vem bryr sig?
Jag! Jag ska driva det här stället!
Jag fick nästan sparken av utrikesministern dag ett.
Tippa på hatten för Hal Wyler. Dag två är jag modell i Vogue.
Smarta människor lyssnar på andra smarta människor.
Jag sa att stationschefen var som Colin Powell med massförstörelsevapnen.
Hayford tror att jag är så upprörd att du överglänser mig
att jag faktiskt sket på mig! På grund av ditt ingripande
tror mina två viktigaste kollegor att jag är helt jävla psykotisk!
Jag vill tala med utrikesministern, tack.
Ambassadören.
Iranska förnekanden har inte övertygat sedan… Jag försöker minnas när.
Att ställa in ett mord är ingen meningslös gest.
-Det är väldigt rörande. -Källan var övertygande. I båda ändar.
-CIA undersöker saken. -Det är mitt fel.
Det är därför jag kontaktar er själv. Jag hoppas att ni litar på mig.
Min fru säger att Vogue utsåg er till diplomatins framtid. Bäst att lyssna.
Sir. Det var Hal.
Wyler.
Jösses.
Då jag vet att det kan mötas av skepsis bad jag dem granska saken noga först.
Skit också.
-Säg åt presidenten att inte komma. -Skojar ni?
Att fotograferas med Trowbridge efter pratet om helveteseld ser illa ut.
Det ser ut som om presidenten är redo att gå in i Teheran.
Om er man har rätt måste vi dra oss tillbaka ett dygn senare.
Då ser han ut som en idiot. Här kallas det en vanlig tisdag.
-Muslimer attackeras på gatan. -Är det också mitt fel?
Presidenten vill se ut som en hjälte, visa att vi är britternas allierade
som innan vi slutade bry oss om världen. Det är mitt jobb, men han ville ha det.
Sir. "Som man bäddar får man ligga" är inte det bästa för global stabilitet.
-Är det bra att ställa in resan? -Det är inte idealiskt.
Om ni bett mig tidigare, kanske. Nu är det för sent.
De är till er. Vad sa Ganon?
-Jag behöver brittiska utrikesministern. -Sa Ganon det?
Nej, jag säger det.
Ni träffar honom i morgon.
På lunch, till vilken presidenten har på sig en mörkgrå kostym.
-Så ni kan inte ha mörkgrått. En av dessa? -Nej.
Jag älskar inte min del av samtalet, men stylisten är misstänkt
i vår största säkerhetsincident.
-VI måste sköta det här själva. -Alysse?
-Efter utrikesministeriet. Bil. Bilar. -Man kan inte bara åka dit.
Ni har träffat honom mer än er företrädare på ett år.
Det har varit en stor dag! Ni måste sluta!
Utrikesministeriet. Hur kan jag hjälpa till?
Det lär börja skvallras.
-Ursäkta att jag stormar in. -Det går bra.
-Jag ville prata om presidentens besök. -Så rörande lojalt.
Atmosfären kring mötet kan förbättras
om premiärministern förtydligar sin kommentar om Iran.
Efter vad jag förstår upprepade han vad han hört från president Rayburn.
-Det var en statschef till en annan… -Bomba sönder stället.
Det här sa han omgiven av mikrofoner.
Sympati för en sörjande änka, sorgligt misstolkat.
Mer än sorgligt. Fyra personer mejades ner på gatan, två barn.
-Deras mamma är död. -Deras far med.
För en halvtimme sedan.
Jag är ledsen.
Ingen förfäras mer över våldet på våra gator…
-…än premiärministern. -Naturligtvis.
Men en oprovocerad attack mot våra trupper från en historiskt aggressiv nation…
Det är inte Iran!
Det är inte Iran.
Då är det vårt misstag.
Ni kommer att fråga hur jag vet…
Ni berättar inte, men som tur är har jag ert ord.
De kidnappade min man och avlyste ett mord.
De skulle mörda en amerikansk general, men lät bli.
Det var en gåva, som en död ekorre på tröskeln. Det var inte Iran.
Presidenten kan inte stå bredvid en premiärminister
som just har hasplat ur sig ett islamofobiskt krigsrop.
Han måste dra tillbaka det.
Downing Street drar inte tillbaka något. Inte något.
Är ni orolig får ni tala med presidenten, som har inflytande över premiärministern.
Tack för att ni kom.
Precis efter lunch. Jag hinner…
Till matsalen! På spiskransen, inte bordet.
Jag gav alltid mrs Vayle en kopia av menyn i förväg.
Hon lade dem i sin minnesbok. Ska jag ge en till mr Wyler?
Mr Wyler har ingen minnesbok.
Du kan rädda det här.
Så fort presidenten kommer ber du honom skippa lunchen.
Åtminstone fotograferingen med Trowbridge, som ett eko av vägen till Irak.
Du måste gå.
-Ät något. Du har magrat. -Lämna landet.
När lunchen är över tar du ett plan…
-…och försvinner härifrån. -Va?
Du kontaktade en fientlig nation utan diplomatisk relation till oss.
Du försvårade en utredning oerhört.
Du har jävlats så med mitt huvud att jag inte kan tänka klart
eller analysera information eller vara objektiv.
Jag kan inte göra mitt jobb om du finns i närheten.
Jag ber dig. Åk!
Katherine.
-Katie! Kom igen! Vi pratar senare. -Jag diskuterar det inte igen!
Presidenten hälsar på Hal, sedan på er. Om han inte glömmer. Häng på, bara.
Tack.
-Jag kan inte åka. Jag är ledsen. -Jag vill inte höra skiten längre!
-Du kan inte skilja dig från mig. -Skärp dig, för fan!
Vi bestämde det för månader sedan.
Vicepresidenten ska avgå.
De vill att du ersätter henne. Du kan inte vara skild.
Stäng munnen.
Titta framåt.
Undertexter: Maria Fredriksson