‎DIN EPISODUL ANTERIOR
‎Kate, vor o informare.
‎Închid. Casa Albă vrea ‎o informare de la Hal.
‎Nu eu. Tu.
‎Președintele îți cere ‎să fii ambasador în Marea Britanie.
‎Îți spun ceva ce știu cinci persoane. ‎O vom pierde pe vicepreședintă.
‎Avem nevoie de altcineva. ‎Am câteva idei, dar una…
‎- Vreau s-o vezi. ‎- Bun-venit la Londra!
‎Acceptă faza asta cu Cenușăreasa.
‎Nu sunt Cenușăreasa. ‎Am venit la 30 de înmormântări.
‎- Eidra Park. ‎- Șefa biroului local CIA.
‎Nu are însemne, ‎dar pare a fi un vas iranian.
‎- Iranul i-a atacat. ‎- E un vas iranian.
‎Nu te-am trimis la Kabul?
‎- Ganon vrea să scape de tine. ‎- Știi pe cine nu poți concedia?
‎Pe Cenușăreasa.
‎Domnul Wyler pleacă?
‎Mă va ajuta să mă acomodez…
‎după care va pleca.
‎- Voi doi divorțați. ‎- Ba nu.
‎Billie zice că te pricepi.
‎Și eu mă pricep. ‎O putem face vicepreședintă.
‎Ești în siguranță. E ceva ușor. ‎O să-ți revii cât ai clipi.
‎DIPLOMATA
‎- Foarte bine. ‎- Da, magic.
‎Ca aceea.
‎Cred că am terminat. Ajunge.
‎Portrete cu domnul Wyler.
‎Doar câteva cu tine și cu Hal. ‎Mai formale.
‎Am spus informale.
‎- Da. ‎- Ceea ce am făcut. Mai bine de o oră.
‎Încă vreo două.
‎Repede.
‎- Nu e de găsit. ‎- Îmi pare rău.
‎Căutați-l mai bine!
‎Doamnă!
‎Îmi dau rochia jos cinci minute.
‎- Aș vrea să nu faceți asta. ‎- Ei bine, am s-o fac.
‎Dezleagă-i mâinile!
‎E aici.
‎Doamnă?
‎Ar trebui să vii cu mine.
‎Ai vorbit cu agentul regional?
‎Așa i se spune aici șefului pazei?
‎Da.
‎Știu că pare ‎că se furișează cu o tânără sexy,
‎dar Hal nu mă înșală. Ceva nu e în regulă.
‎Știu că asta spun femeile ‎ai căror soți le înșală.
‎Al meu însă nu mă înșală.
‎Aș fi vrut să mă înșele, ‎poate ar fi fost mai ușor.
‎Nu trebuie să mă crezi,
‎dar, în locul tău, ‎l-aș căuta pe agentul regional.
‎Izolați perimetrul, vă rog!
‎- Dră Bassett! ‎- Trebuie să vedem dacă paznicul…
‎- Da, bine. ‎- Eram în regulă…
‎Asta nu e o simulare, nu?
‎- Ce? ‎- Mi-ai spune.
‎Crezi că ăsta e un exercițiu?
‎Ambasadoarea și soțul ei ‎n-au urmat cursul de siguranță.
‎Poate Chet a cerut să încropești ceva.
‎Unu, Departamentul de Stat nu face ‎simulări de răpire.
‎Nu au tupeu să rețină oamenii ‎pentru a simula un eveniment. Doi…
‎Dar mi-ai spune dacă ar fi un exercițiu.
‎Nu ți-aș spune.
‎Dar nu e un exercițiu.
‎Avem imagini care urmăresc mașina ‎de aici până la Culworth,
‎dar opresc și scapă de plăcuță.
‎Îi pierdem la următorul semafor.
‎E o parcare pe strada aia. ‎Probabil au schimbat mașina.
‎- Avem camere acolo? ‎- Primim imagini de supraveghere.
‎- Deci sunt profesioniști. ‎- Da.
‎Femeia a fost autorizată ‎ca făcând parte din echipa stilistului,
‎dar compania nu are datele ei.
‎Șoferul nu apare nicăieri.
‎- Vom chema MI5… ‎- Nu vreau să chemăm MI5 deocamdată.
‎- Va genera și mai multă isterie. ‎- Doamnă, spuneai că ai niște nume?
‎Dnul Wyler a mai fost răpit.
‎Da. Hezbollah l-a ținut o săptămână.
‎Statul îi știe numele. ‎Știu doar pseudonime și sunt depășite.
‎Un comandant ISIL nu-l place deloc.
‎Dă-mi să-i scriu numele, e mai complicat.
‎L-a mai răpit pe domnul Wyler?
‎Da, dar Hal a scăpat.
‎L-a făcut să pară un idiot, ‎deci nu renunță.
‎Ministrul-adjunct de Externe,
‎domnul Rasoul Shahin.
‎Din Teheran.
‎- Salutare! ‎- Hal, mă auzi?
‎Da, chiar era necesară ‎injecția hipodermică?
‎- Poftim? ‎- M-au drogat.
‎Cu un ac.
‎- Dă-mi-l înapoi pe colegul meu! ‎- Sigur.
‎Da?
‎L-ați drogat?
‎Pentru securitatea operațională.
‎Trebuia să fie o abordare pașnică.
‎Într-un mediu bine păzit, ‎fără timp de pregătire.
‎E absolut neprofesionist.
‎Sunt de aceeași părere.
‎Dă-mi-l înapoi la telefon!
‎Bună! Ție cum îți merge azi?
‎Îți prezint scuzele mele.
‎Nu eu am ales acești agenți.
‎Am cam prins ideea.
‎Am sprijinul lui Naziri,
‎dar Farhad Mashkour și gașca lui de gorile
‎nu ascultă glasul rațiunii.
‎Rasoul!
‎Acest bărbat îți va oferi ‎anumite informații.
‎E un lucru foarte neobișnuit,
‎menit să transmită ‎îngrijorarea noastră profundă
‎că situația ar putea degenera ‎într-o catastrofă.
‎Cum ți-e stomacul?
‎Foarte rău.
‎Te rog, dă-mi asigurări ‎că le vei explica clar oamenilor tăi.
‎Da, așa voi face.
‎Iranul n-a avut de-a face cu atacul
‎asupra navei britanice deja incapacitate.
‎Ca să vă conving,
‎ministrul-adjunct Shahin mi-a ordonat
‎să fac un gest.
‎Deși m-am împotrivit energic.
‎Și serviciile secrete ale CGRI ‎s-au împotrivit.
‎Da. E controversat. Înțeleg.
‎Bărbatul e generalul american în rezervă ‎Bradford Symes.
‎Casa lui.
‎Biroul lui.
‎Fiica lui, care studiază ‎la King’s College.
‎Sosirea lui la Heathrow aseară.
‎Hotelul său,
‎de unde a ieșit la ora 07:45,
‎ca să ia micul-dejun cu fiica sa, ‎urmând să fie asasinat.
‎De către mine.
‎A participat la uciderea comandantului ‎Forței Al-Quds, Qasem Soleimani.
‎O ripostă proporțională, ‎cu trei ani de planificare meticuloasă,
‎pe care acum nu o mai pot executa,
‎din cauza presupunerii ‎că Iranul s-a implicat
‎într-un act nesăbuit de război pe mare.
‎Regret pierderea ta.
‎Domnule Wyler,
‎acțiunea militară împotriva Iranului ‎nu va fi considerată o ripostă.
‎Va fi considerată un atac neprovocat.
‎Iranul va răspunde,
‎cum ar face și țara ta, ‎la un atac neprovocat,
‎cu toate mijloacele disponibile.
‎Îmi pare rău, domnule. ‎Momentan nu se primesc vizitatori.
‎- Ar putea face o excepție pentru mine. ‎- Lucrez de opt ani la Winfield.
‎Am învățat ‎că fiecare american e o excepție.
‎- Multă acțiune azi, nu? ‎- Într-adevăr.
‎Eu sunt cel pe care îl caută.
‎Domnule, suntem ușurați!
‎- Avem un doctor? ‎- N-am nevoie.
‎Ce să vă aducem?
‎- Cafea, apă și whisky. ‎- Nu-mi place cafeaua lor.
‎Stai naibii jos!
‎Doctorul e pe drum.
‎Unde ți-au injectat drogul?
‎- Iisuse Hristoase! ‎- Dacă nu mă atingi acolo, e în regulă.
‎- Aveți pungi-banană? ‎- O să apară cu o banană.
‎E o perfuzie cu vitamine.
‎- Bună pentru mahmureală. ‎- Să văd.
‎- Te doare capul? ‎- Hei!
‎Bună!
‎Sunt teafăr.
‎E un laptop sigur?
‎- Da. ‎- Asta e tot ce ți-au dat?
‎- Da. ‎- Îi avem pe general și pe fiica lui.
‎Îi ținem la ambasadă până urcă în avion.
‎- Să-i supraveghem casa când se întoarce. ‎- Da.
‎Howard va vrea o descriere a agenților.
‎Am vrea să-i găsim înainte să dispară.
‎A fost o discuție. Nu se poate.
‎Nu-i va tortura. ‎Trebuie să confirmăm povestea.
‎Probabil că te-au mințit.
‎- Ați purtat pantofii ăștia? ‎- Descalță-te!
‎Dacă pun microfoane aici, ‎nu pantofii sunt soluția.
‎- Dacă e dezinformare, e ineficient. ‎- Dă-ți jos pantofii și dă-i-i!
‎Ministrul-adjunct Shahin e la Teheran.
‎- Dacă el a fost… ‎- El a fost.
‎Habar nu ai cine era la telefon.
‎Doamne, Kate!
‎L-am întrebat ce-i face stomacul ‎și a zis că foarte rău.
‎Cred că deviem de la subiect.
‎Acum doi ani, i-am aranjat lui Shahin ‎o operație gastrointestinală la Geneva.
‎A fost sincer recunoscător,
‎dar, dacă-l întrebi ‎ce-i face stomacul, negreșit,
‎va spune că e mai rău ca oricând.
‎Se tem c-ar putea apărea ‎marinari britanici morți pe țărmul lor.
‎Au încercat canale secrete,
‎le-au spus elvețienilor ‎că nu ar ataca o navă britanică.
‎Dar nu i-a crezut nimeni, deci…
‎De unde știm ‎că Shahin nu era amenințat cu arma?
‎Nu știm. De aceea vor investiga ei.
‎Bine.
‎Haideți!
‎Dacă sunteți de acord, ‎vă aducem mâine la birou.
‎- Sigur. ‎- Îmi pare rău.
‎E o schimbare majoră de la invitat la…
‎- Suspect? Nu-ți cere scuze. ‎- Du-te!
‎Da.
‎Nu mai e nimeni aici ‎care era atunci la poartă.
‎Avem oameni pe acoperiș, ‎la fiecare ușă, peste tot.
‎Cine va afla de asta?
‎Până nu verificăm noi, nimeni.
‎N-o să-i șoptești niciunui superior?
‎Nu șoptesc informații neverificate.
‎- Mă face să par o cucoană toantă. ‎- Doamnă, îmi pare tare rău.
‎E vina mea. Ne-am grăbit cu ședința foto.
‎- Paza n-a avut timp să verifice… ‎- Înaintează-ți demisia.
‎În scris.
‎Desigur.
‎Iisuse, ce față ai făcut! Nu pe bune.
‎Tu o scrii, iar eu nu ți-o accept. ‎Te face să pari un tip de treabă.
‎- Eu m-aș concedia. ‎- Da, și eu.
‎Treci în pat.
‎Dacă Shahin te-a sunat din Teheran,
‎îl asculta multă lume.
‎Da.
‎Asta înseamnă ‎că avea acordul cuiva cu multă influență.
‎Tipul care m-a răpit nu era fanul meu.
‎Shahin a riscat mult făcând asta.
‎Ți-am zis că n-a fost Iranul.
‎Așa e.
‎Economia e pe butuci, ‎vor să ridicăm sancțiunile.
‎Nici un atac pe mare,
‎- …nici răpirea unui diplomat… ‎- N-a fost.
‎- N-a fost o răpire, ci o discuție. ‎- Da, cu sedative.
‎- Cu efect scurt. ‎- Sună a răpire.
‎Dacă o numești așa, se dezlănțuie iadul.
‎Exact asta vrea Shahin să evite.
‎Nu trebuia să te înjunghie în gât.
‎Shahin e de acord. Era supărat.
‎Să se ducă dracului! Eu eram supărată.
‎Ți-ai făcut griji?
‎Da. Mi-am făcut.
‎- Trebuia să planific eu asta. ‎- Ce amuzant!
‎L-ai sunat pe Shahin?
‎Nu.
‎Ești sigur?
‎- Da. ‎- Dacă l-ai sunat…
‎- Nu l-am sunat. ‎- Dacă suni de capul tău
‎o țară cu care nu avem ‎relații diplomatice…
‎- N-am sunat. ‎- E delict federal.
‎Niciunul n-ar mai lucra pentru guvern.
‎Salariul e de rahat, ar putea merita.
‎Nu l-am sunat.
‎De ce nu? Eu așa aș fi făcut.
‎- Ba nu. ‎- Poate.
‎Ar fi o mișcare isteață.
‎Crezi că sunt atât de superficial, ‎încât mă iei cu „isteț” și cedez?
‎Ești sută la sută atât de superficial.
‎Nu l-am sunat pe Shahin.
‎Rămâi!
‎Ia și dormi.
‎Sex de „îmi pare rău că ai fost răpit”?
‎N-a fost o răpire.
‎Trebuie să purtăm o discuție?
‎- Despre ce? ‎- Cairo.
‎Să facem pasul următor.
‎Ai spus nu. Cred că discuția s-a încheiat.
‎Nu a fost un „nu” categoric.
‎- Dar nu e un moment bun. ‎- Da. Am înțeles.
‎Mâine ar trebui să mergem la Brize Norton.
‎Sosesc sicriele?
‎Ar fi nasol să nu mergem,
‎dar nu vreau să iasă din ambasadă ‎până nu aflăm ce s-a întâmplat.
‎Va fi foarte bine păzită.
‎Dublează paza și vizibilitatea ei.
‎Se duce la o bază militară. E sigur.
‎Așa am zis despre Winfield.
‎Nu ești responsabil ‎de incidentul de la Winfield.
‎- Bine. ‎- Nu ești.
‎Paza a verificat rapid mulți oameni.
‎Tu le ceri.
‎Dacă nu se descurcă, ei trebuie să refuze.
‎Bună dimineața, dle!
‎Bună dimineața, dle Hayford!
‎- Bună dimineața! ‎- Vă iau haina?
‎E în regulă, vom pleca în curând.
‎- Mulțumesc mult. ‎- Sigur.
‎- Bună dimineața, dră Park! ‎- Bună dimineața!
‎Bună!
‎Bună și ție!
‎Știm ceva?
‎Știm că Rasoul Shahin era la Teheran.
‎Sursele spun că răzbunarea ‎pentru Soleimani e reală.
‎Așteptau momentul potrivit,
‎care ar fi fost ieri,
‎dacă n-ar fi fost imediat după atac.
‎- Departamentul de Stat a aflat? ‎- Încă nu.
‎Trebuie să verifice. Minuțios.
‎Spun asta, dar nu mă crede niciodată.
‎E un tip la ambasada din Beirut
‎care știe despre relația lui Shahin
‎cu Consiliul pentru Securitate Națională.
‎Poate confirma că avea aceste informații.
‎Îl sun când ajungem la birou.
‎- Te duci direct la Brize Norton. ‎- Rahat! Bine.
‎Ceva de aici?
‎Desfășurătorul?
‎Cineva a ajutat un agent ‎să intre pe proprietate
‎cu un sedativ în geantă.
‎Se ocupă Paza Regională. Sau FBI-ul.
‎Sigur, dar tu vei obține mai ușor ‎lista apelurilor de la CGC.
‎- FBI-ului îi va fi mai greu, nu? ‎- Da.
‎Atunci ajută-i.
‎- Bună dimineața! ‎- Bună dimineața, domnule!
‎L-aș suna pe Danny în Beirut,
‎dar voi fi la ambasadă abia după-amiază.
‎E ceva ce ar putea face dnul Wyler? ‎Dacă îl cunoașteți amândoi…
‎E un tip care ne poate ajuta ‎să confirmăm detaliile poveștii lui Hal.
‎Vrei să sune Hal?
‎Ne concentrăm ‎pe povestea ministrului-adjunct.
‎Hal ar trebui tratat ca orice altă sursă.
‎Ganon o să urască faptul ‎că te-au abordat pe tine, și nu pe el.
‎Ca povestea să reziste, ‎trebuie să o confirmăm cu un terț.
‎Ar trebui să plecăm.
‎Ganon nu-l place.
‎Deloc.
‎S-a notat.
‎Howard vă va duce la ambasadă, ‎să discutați.
‎- Mă va interoga. ‎- Da.
‎Veți avea mașină cu șofer. Până atunci…
‎- Mă aveți pe mine. ‎- Mașina ta?
‎Am fost răpit.
‎Sunt o țintă importantă.
‎Scuză-mă!
‎Se duce la ambasadă, ‎apoi se întoarce aici.
‎- Nu în altă parte. ‎- Dă din cap.
‎Pleacă.
‎Îi place să se implice.
‎- Da. ‎- Știe că nu e de la CIA, nu?
‎- Ușor! ‎- S-a întâmplat repede,
‎poate nu i-a spus nimeni.
‎Este vorba despre un vas de atac ‎de 13 metri lungime,
‎cu o rachetă atașată în spate.
‎Corespunde cu ce am văzut
‎că a părăsit ‎șantierul naval Shahid Mahallati.
‎Se vede o rază de lumină ‎dinspre vasul rapid.
‎Probabil o rachetă antinavă ‎cu rază scurtă.
‎Poza e a noastră?
‎E a Indiei.
‎Aveau un satelit care căuta…
‎- Nu vor să spună ce. ‎- Nu vor.
‎Dar a surprins lansarea.
‎Iranienii au reproiectat ‎racheta chinezească 802.
‎Probabil că asta vedem.
‎Dacă e a lor, ‎are inițialele Forței Al-Quds.
‎Credeam că au scris „Moarte Israelului”.
‎E loc și de asta.
‎Încă mai căutăm fragmente în apă, ‎vom fi atenți la toate.
‎Dacă e Iranul ‎și și-a semnat propria rachetă,
‎de ce se mai chinuie să nege?
‎- Din obișnuință. ‎- Sau nu e Iranul.
‎Au apărut informații contrare.
‎Dacă sunt credibile, împărtășește-le.
‎E prea devreme, ‎dar provin dintr-o sursă credibilă.
‎Ca orice tertip de dezinformare.
‎Astea mi-au atras atenția.
‎Nu sunt confirmate. ‎Dacă se confirmă, le prezint.
‎Măcăie ca o rață, dră Park.
‎Trebuie să ne gândim ‎că ar putea fi o rață.
‎Rața e Iranul?
‎SUA au rechiziționat ‎un vas petrolier iranian
‎și preferă să se răzbune pe noi, ‎nu pe americani.
‎- Rața e Iranul. ‎- Mulțumesc, domnilor.
‎Mai departe.
‎Am lucrat cu Shahin la Acordul cu Iranul.
‎Era omologul tău?
‎Stăteam împreună ‎în timp ce superiorii vorbeau între ei
‎în camere în care prezența noastră ‎ar fi fost de folos.
‎- Ne-am apropiat. ‎- A mai făcut așa ceva?
‎Nu, nimic de genul ăsta.
‎Am încercat ‎să deschidem o linie telefonică,
‎precum aceea cu sovieticii. ‎A murit în fașă.
‎Spune-i și ei despre generalul Symes.
‎Ziceam că Iranul nu asasinează ‎oameni la Londra.
‎- La Karachi… ‎- Londra e neobișnuită.
‎Dar Symes merită riscul.
‎- Oare? ‎- Nimeni nu știe cine e.
‎Nu e cu președintele ‎când anunță mobilizarea trupelor,
‎dar, când se cer trei ținte,
‎Brad Symes e cel care alege țintele.
‎Teheranul vrea să știm ‎că ne citesc e-mailurile.
‎Domnul Wyler mai spunea
‎că Al-Quds vorbește în metafore ‎meteorologice despre operațiuni.
‎Sunt convinși că e ceva vag,
‎dar trăiesc într-un loc ‎unde vremea nu se schimbă prea mult,
‎așa că iese în evidență.
‎Întreabă la NSA dacă au observat ceva
‎în comunicațiile Al-Quds ‎despre vreme în ultimele zile.
‎În contradicție cu vremea propriu-zisă.
‎Vrei să mergi la toaletă?
‎Ambasadorului Vayle ‎i se amintea să facă pipi?
‎- Absolut. ‎- Mă bucur că ați venit!
‎Îmi pare bine.
‎- Dnă ambasador Wyler! ‎- Vorbește ministrul de Externe.
‎- Cu mine? ‎- Să vă arăt unde veți sta?
‎Vrem să fiți vizibili amândoi.
‎Mulțumesc că ai intervenit ‎pe lângă președinte.
‎Nu cred că amânarea cu o zi ‎a fanfaronadei americane merită mulțumiri.
‎Merită.
‎- Iei cuvântul? ‎- Aici? Nu.
‎- Vorbește prim-ministrul. ‎- Grozav!
‎Da.
‎Maestru al vorbelor.
‎Scuză-mă.
‎O apariție plăcută, nu-i așa?
‎Poftim?
‎- Scuze, credeam că… ‎- Margaret Roylin.
‎Era să ne întâlnim ieri, ‎dar a fost nevoie de tine în altă parte.
‎Doamne!
‎Meg, pentru prieteni.
‎Kate Wyler.
‎N-ar trebui, cu atâtea aparate foto.
‎Adjunctul tău nu s-a înșelat complet.
‎Am aflat că, dacă ții mâinile la spate
‎și înclini ușor capul, e mai potrivit.
‎Politicos, dar ambiguu.
‎Într-adevăr.
‎Soțul tău mă poate contacta,
‎dacă pot să ajut cu ceva.
‎Se face Crăciunul ‎până primești ceva de la guvern,
‎în afară de platitudini ‎atât de lipsite de însemnătate,
‎încât ai impresia că asculți vântul.
‎Sunt dispusă să interpretez.
‎Să-ți ofer un context.
‎- Credeam că ești… ‎- Pusă la colț?
‎Mă vorbesc de rău în public,
‎dar la telefon nu mai scap de ei.
‎Ești foarte amabilă. Mulțumesc.
‎Ar trebui să intri.
‎Ți-au pregătit un loc în față.
‎- Prefer să stau în picioare. ‎- Nu poți.
‎Ai un loc al tău. Înseamnă ceva.
‎Și aranjează-ți bluza.
‎Dnă ambasador!
‎Da. Vin.
‎Femeile și bărbații ‎de la bordul grandiosului Courageous
‎ne-au onorat cu serviciile lor
‎și ne-au apărat cu prețul vieții lor.
‎În cinstea lor,
‎în apărarea lor, nu vom cruța pe nimeni.
‎Nu vom șovăi și nu vom ceda
‎și vom căuta neîncetat ‎sursa acestui atac barbar.
‎Nimeni să nu se îndoiască ‎de tăria și de furia noastră.
‎Dușmanii noștri lași se vor ascunde ‎și nu vor avea nicio clipă de răgaz,
‎dar îi vom găsi.
‎Și se va face dreptate.
‎Îmi pare rău pentru pierderea ta.
‎Sunt sigur ‎că tatăl tău va fi mândru de tine.
‎E o rușine!
‎- Ești o rușine. ‎- Doamnă, vă rog.
‎Știi cine i-a ucis. ‎Soțul meu a fost făcut bucăți.
‎Pentru Dumnezeu!
‎Știi exact cine e vinovat.
‎- E rușinos. ‎- Doamnă, ajunge!
‎E în regulă. Las-o în pace. ‎Are dreptul să fie furioasă.
‎Americanii enervează Iranul. ‎După două zile se întâmplă asta.
‎- Înțeleg, dar… ‎- Iranul l-a ucis pe tatăl acestui copil.
‎N-ai nici măcar curajul ‎să le rostești numele.
‎Te asigur că sunt scârbit și furios ‎din cauza acestei crime brutale.
‎Și…
‎Dacă Teheranul a fost de vină, ‎țineți minte ce vă spun.
‎Voi dezlănțui iadul peste ei!
‎- Ce s-a întâmplat? ‎- Ați auzit?
‎- E peste tot pe Twitter. ‎- Voi dezlănțui iadul.
‎Iadul peste ei.
‎Iisuse Hristoase!
‎Minunat, futu-i!
‎Rahat!
‎- Avertizează Departamentul de Stat. ‎- Despre ce?
‎Discuția mea. Shahin. ‎Tipul ăsta pune paie pe foc.
‎- Ai destul? ‎- Pentru Departamentul de Stat?
‎Mai avem puțin. E de la Criminalistică.
‎Raportul preliminar.
‎- Dacă n-ai terminat cu el… ‎- Nu, e-n regulă.
‎Iadul peste ei.
‎Iadul.
‎Cum merge ancheta locală?
‎Voiai să ceri FBI-ului ‎să cerceteze un posibil contact
‎între agenți și Winfield?
‎Vorbeam cu ambasadorul Wyler mai devreme.
‎Spune-i Hal.
‎A subliniat pe bună dreptate ‎că incriminarea unei discuții diplomatice
‎e o mișcare greșită.
‎- Serios? ‎- Doamnă…
‎Înțeleg că vii aici cu multă experiență
‎și ai colaborat cu CIA ‎în funcțiile anterioare.
‎Dar trebuie să mă lași să conduc ancheta.
‎E îngrijorată ‎că nu mă investigați suficient.
‎Ai numărul meu de telefon.
‎Ai pus Agenția de Securitate ‎să-mi verifice apelurile,
‎să se asigure că n-am sunat la Teheran?
‎Poți să-mi verifici mesajele.
‎- Codul e 5283. Așa scrii „Kate”. ‎- Nu e nevoie.
‎- Ba da, e. ‎- Doamnă…
‎I-am verificat telefonul.
‎Mă întorc la casa mea primitoare.
‎Articolul din ‎Vogue‎ e online.
‎Uite ce drăguță ești!
‎IATĂ VIITORUL DIPLOMAȚIEI ‎AMBASADOAREA SUA KATHERINE WYLER
‎Nimeni n-o concediază pe fata aia.
‎În fața unei persoane îndurerate, ‎la sfârșitul ceremoniei,
‎premierul Trowbridge a jurat ‎că va „dezlănțui iadul” peste Iran,
‎dacă acesta se va dovedi responsabil ‎pentru atacul asupra portavionului.
‎Prim-ministrul pare ‎să fi fost la înălțime.
‎Nu e un secret că există oameni, ‎chiar și în partidul său,
‎care s-au îndoit de tăria sa, ‎de hotărârea sa,
‎sincer, de coloana sa vertebrală.
‎Adică are așa ceva?
‎A răspuns afirmativ, ‎cu convingere și gata de luptă.
‎- Era o glumă. Acum e Churchill. ‎- Țara a văzut un premier mai îndrăzneț.
‎Dar cum rămâne cu partidul său?
‎Imediat ni se va alătura Will Johnston,
‎de la Institutul Hagan, pentru opinia sa…
‎- Futu-i! ‎- Ce e?
‎Un bou a dat cu mașina peste o familie ‎lângă moscheea New Peckham, urlând:
‎- …„Întoarceți-vă în Iran!” ‎- Futu-i!
‎Bună dimineața!
‎- Era o mașină? ‎- O dubiță.
‎O familie de patru persoane.
‎Mama a fost ucisă. ‎Ceilalți trei sunt în spital.
‎- Bună dimineața! ‎- Bună!
‎Howard vă va informa ‎despre atacul de la moschee.
‎Trebuie să transmit la Langley detalii
‎despre discuția domnului Wyler.
‎- Acum? ‎- Da, având în vedere circumstanțele.
‎Circumstanțele pot fi diferite, ‎dar nu înseamnă că avem dovezi.
‎Cred că avem destule.
‎- Unde erai în 2003? ‎- În Norvegia.
‎Îl urmăream pe Colin Powell vorbind ‎despre țevile de aluminiu la ONU.
‎Apoi, eu și 175.000 de prieteni ‎am invadat Irakul.
‎Nu-mi plac deloc informațiile nesigure.
‎Nu merg cu asta la presă.
‎Odată ce spui că sursa ta e Hal Wyler, ‎totul începe să prindă viață.
‎Mulțumesc. O să țin minte.
‎Doamnă…
‎Nu cred că e ușor ‎să ai un soț care atrage atâta atenție.
‎Și ideea că într-o criză…
‎Te temi că sunt invidioasă? ‎Pe farmecul soțului meu?
‎Informațiile sunt o poveste. ‎Până și ea îți va spune asta.
‎O poveste bazată pe fapte incomplete.
‎Deciziile de viață și de moarte ‎depind de credibilitatea poveștii.
‎Sigur.
‎Unii membri ai administrației
‎au avut experiențe amestecate ‎cu povești uluitoare spuse de Hal.
‎- Doar pentru că Ganon nu… ‎- Nu e vorba doar de Ganon.
‎Jumătate din Departamentul de Stat ‎îți va povesti despre Hal Wyler
‎cum a zburat curajos de la Kabul ‎la Mazār-e Sharīf, în toiul nopții,
‎ca să convingă conducerea talibană ‎să amâne capturarea Kabulului cu o zi.
‎Cealaltă jumătate îți va spune ‎că a făcut asta rechiziționând un avion
‎care trebuia să-i evacueze pe afganii ‎care lucrau pentru SUA.
‎Oameni pe care am jurat să-i protejăm.
‎Trei sute treizeci și doi de oameni
‎care nu s-au urcat în avion ‎fiindcă Hal s-a dus să facă ceva curajos.
‎Multe depind de faptul dacă noi credem ‎că e vorba de Iran sau de altcineva.
‎Când e implicat Hal, ‎trebuie să fii al naibii de sigur.
‎Da?
‎Scuze. Scuzați-mă.
‎Care-i treaba, amice?
‎Vine președintele.
‎Al Statelor Unite?
‎Doamnă! Doamnă ambasador Wyler!
‎Mă duc să mă plimb.
‎- Byron, ambasadoarea… ‎- N-am nevoie de însoțitor.
‎- Byron a propus după-amiază. ‎- Spune-i să se ducă dracului!
‎Cred că ar prefera să plece acum.
‎Președintele Rayburn, ‎pornind în călătoria sa formală
‎de două zile la Berlin, citez,
‎„va trece” în vizită ‎pe la premierul Trowbridge,
‎pentru a-și exprima solidaritatea ‎după atacul asupra navei HMS Courageous.
‎Președintele va petrece 90 de minute ‎la sol, dintre care 70 la Winfield.
‎Majoritatea anturajului de 800 de oameni ‎va rămâne în avioane la Heathrow,
‎în timp ce Marine One îi va aduce ‎pe președinte și pe câțiva norocoși
‎la Winfield, la prânzul cu prim-ministrul.
‎Așadar, Don, Christine, Joanne, Paul, ‎vorbim cu Heathrow în jumătate de oră.
‎Ronnie, Bruce, Jim și Mike vor discuta
‎cu biroul prim-ministrului ‎despre securitate.
‎Și Gary… Unde e Gary? Gary! Gary e aici?
‎Vor fi cele mai lungi ‎70 de minute din viața ta.
‎- Trebuie să fac pipi. ‎- Ne întoarcem.
‎Rău de tot.
‎Doamnă, o clipă!
‎Scuze. Bună ziua! Mulțumesc.
‎- La stânga, doamnă. ‎- Bună ziua!
‎- Bună! ‎- Carole!
‎Rodney zice că ești la Londra. E o glumă?
‎Nu e o glumă. Londra, Anglia.
‎Să vedem ce face?
‎Poți intra în CGC de acolo ‎sau trebuie să treci prin NSA?
‎- Lasă-mă o clipă. ‎- Doamnă?
‎N-am terminat.
‎- E totul în regulă? ‎- Am nevoie de intimitate. Mulțumesc.
‎- O să mă sinucid. ‎- Nu te lasă singură la budă?
‎Sunt într-un magazin. A trebuit ‎să ies din raza turnului ambasadei.
‎Își fac griji că fac un anevrism pe budă.
‎- Va fi un mandat lung. ‎- Da.
‎Suntem în faza ‎în care toți vor un selfie cu Hal.
‎Va fi mai ușor fără el.
‎Aud asta de foarte multă vreme.
‎De data asta e adevărat.
‎Kabulul a înclinat balanța.
‎- Pe bune? ‎- Da.
‎Draga mea… Păi… Bravo ție!
‎Bravo mie! Ai găsit ceva?
‎- Știi ce ajută? Când mă grăbești. ‎- Scuze. Ești drăguță.
‎- Ești cea mai drăguță. ‎- Mai bine.
‎Bine. S-a efectuat un apel ‎din zona respectivă,
‎în ziua abordării.
‎Un telefon cu cartelă.
‎Un apel către națiunea beligerantă?
‎Nu. Un apel la Roma.
‎Futu-i!
‎Domnul Hayford.
‎- Bună! ‎- Te simți bine?
‎Mersi. Am ieșit la o plimbare.
‎Întreabă dacă să cheme ambulanța.
‎- Nu. De ce? ‎- Ați stat 35 de minute.
‎- Poate ai mâncat ceva stricat? ‎- Trebuie să-mi văd soțul imediat.
‎Trimite pe cineva la reședință.
‎E aici, la ambasadă.
‎Îi ajută pe oameni ‎să ia legătura cu cineva din Uzbekistan.
‎Normal.
‎Nu fac nimic, doar încerc ‎să fiu de ajutor de pe margine.
‎Bine. Hei!
‎Ce faci?
‎L-ai sunat pe Niccolò.
‎Fă-ne amândurora o mare favoare ‎și nu mai pierde vremea negând!
‎Da.
‎Iar el l-a sunat pe Shahin.
‎- Să-i spună că suntem aici. ‎- Te-am întrebat de 12 ori.
‎Dacă l-am sunat pe Shahin. ‎Niccolò l-a sunat, nu eu.
‎Italia are relații diplomatice cu Iranul. ‎Nimeni nu va suspecta nimic.
‎Am aflat cu un singur telefon.
‎Doar tu știi ‎că un apel la un peisagist italian
‎din Regent’s Park e un semnal de alarmă.
‎Nu ți-am spus ‎ca să te protejez dacă se află.
‎Între timp, a meritat, futu-i!
‎Nu vrei să se implice Casa Albă. ‎Și președintele e pe drum.
‎Știam că e ceva putred.
‎Când un pont vine de la tine, ‎are și dezavantaje.
‎Nimeni nu le știe, dar când le află…
‎Da, cad ca o bombă.
‎Nu te purta de parcă n-ar conta.
‎Shahin și-a pus gâtul la bătaie.
‎- Dacă o dăm în bară, îl execută. ‎- Da.
‎Acum știi. L-am sunat pe Niccolò.
‎El l-a sunat pe Shahin ‎sau i-a trimis un semnal cu fum.
‎- Asta e tot. ‎- Da?
‎Da.
‎Așadar… Mergem mai departe.
‎Asta e tot?
‎Ies și zic: „Hei, m-am răzgândit, ‎hai să-i anunțăm pe toți!”
‎- Da. ‎- Pe ce bază?
‎Soțul meu s-a furișat și a sunat în Iran? ‎Și apoi m-a mințit?
‎- Cum crezi că dă asta, futu-i? ‎- Cui îi pasă?
‎Mie îmi pasă! ‎Eu ar trebui să conduc locul ăsta.
‎Era să fiu concediată ‎de secretarul de stat în prima zi.
‎Mulțumesc, Hal Wyler!
‎În a doua zi, sunt model‎ Vogue, ‎la mila unui val de hormoni.
‎Oamenii deștepți ascultă ‎de alți oameni deștepți și se răzgândesc.
‎I-am spus șefei CIA că e precum Powell ‎cu armele de distrugere în masă.
‎Adjunctul meu crede ‎că-s așa supărată că m-ai eclipsat,
‎încât m-am căcat pe mine.
‎Datorită intervenției tale,
‎cei mai importanți doi colegi ai mei ‎din misiune mă consideră
‎o psihopată nenorocită!
‎Aș vrea să vorbesc ‎cu secretarul de stat, te rog.
‎Doamnă ambasador!
‎SECRETARUL DE STAT
‎Dezmințirile iraniene nu ne-au convins de… ‎Încerc să-mi amintesc de când.
‎Anularea unui asasinat ‎nu e un gest neînsemnat.
‎Mi se pare emoționant.
‎Sursa a fost convingătoare. ‎La ambele capete ale discuției.
‎- CIA spune că încă verifică. ‎- E vina mea.
‎De aceea v-am contactat eu.
‎Sper să aveți încredere în cuvântul meu.
‎Soția mea spune ‎că ‎Vogue‎ te-a numit viitorul diplomației.
‎Aș face bine să ascult.
‎Domnule… Sursa a fost Hal.
‎Wyler.
‎Iisuse!
‎Știind că informațiile vor fi primite ‎cu scepticism,
‎i-am rugat să verifice minuțios ‎înainte să vă spună.
‎Rahat!
‎- Spuneți-i președintelui să nu vină aici. ‎- Glumești?
‎Dacă va fi văzut ‎umăr la umăr cu Trowbridge
‎după tirada cu iadul…
‎Ar părea că președintele e pregătit ‎să atace Teheranul.
‎Dacă soțul tău are dreptate, ‎peste 24 de ore va trebui să anulăm totul.
‎Ar arăta ca un idiot.
‎Aici e la ordinea zilei.
‎- Musulmanii sunt atacați pe stradă. ‎- E tot vina mea?
‎Președintele a vrut să pară un erou, ‎să-i ia în brațe pe britanici,
‎să arate că suntem aliații de odinioară,
‎înainte să ne pierdem interesul ‎față de întreaga lume.
‎Asta e treaba mea, ‎dar el a vrut-o, așa că a primit-o.
‎Domnule… Nu știu dacă ‎„Cum și-a așternut, așa doarme”
‎e cel mai bun lucru ‎pentru stabilitatea lumii.
‎Anularea călătoriei e bună ‎pentru stabilitate?
‎Nu e soluția ideală.
‎Dacă veneai la mine ‎înainte să anunțăm vizita, poate.
‎Dar acum e prea târziu.
‎Sunt pentru tine. Ce a spus Ganon?
‎Trebuie să vorbesc ‎cu ministrul de Externe.
‎Așa a zis Ganon?
‎Nu, așa zic eu.
‎Te vezi cu ministrul de Externe mâine.
‎La prânzul la care președintele ‎va purta un costum gri-închis.
‎Deci nu poți purta gri-închis.
‎- Îți place vreuna? ‎- Nu.
‎Nici mie nu-mi place discuția asta,
‎dar stilistul e suspect acum
‎în cea mai mare breșă de securitate.
‎- Va trebui să ne descurcăm singuri. ‎- Alysse?
‎După Ministerul de Externe.
‎Mașină. Mașini.
‎Nu poți merge așa la ministrul de Externe.
‎Ai petrecut mai mult timp cu el ‎decât predecesorii tăi într-un an.
‎A fost o zi mare.
‎Trebuie să te oprești!
‎Ministerul de Externe. Cu ce vă pot ajuta?
‎Vor începe să iasă vorbe.
‎- Scuze că dau buzna. Știu că ești ocupat. ‎- Deloc.
‎Voiam să vorbim ‎despre vizita președintelui Rayburn.
‎O dovadă emoționantă de susținere.
‎Atmosfera din jurul întâlnirii ‎s-ar putea îmbunătăți pentru noi
‎cu lămuriri privind remarca ‎prim-ministrului despre Iran.
‎Din câte înțeleg, prim-ministrul repeta
‎ce auzise de la președintele Rayburn.
‎- Ca de la un șef de stat la altul… ‎- „Bombardați!”
‎Într-un apel privat.
‎Premierul a vorbit în fața microfoanelor.
‎Compasiune pentru o văduvă îndurerată. ‎E trist, s-a răstălmăcit.
‎Am trecut de tristețe.
‎Patru oameni au fost secerați pe stradă, ‎doi erau copii.
‎- Mama lor a murit. ‎- La fel și tatăl lor.
‎Acum o jumătate de oră.
‎Îmi pare rău.
‎Ascultă! Nimeni nu e mai tulburat ‎de violențele de pe străzi
‎- …decât premierul Trowbridge. ‎- Sigur.
‎Dar un atac neprovocat ‎asupra trupelor noastre,
‎din partea unei țări agresive…
‎Nu e Iranul.
‎Ei bine, atunci am greșit.
‎Mă vei întreba de unde știu.
‎Nu-mi vei spune, ‎dar, din fericire, am cuvântul tău.
‎Mi-au răpit soțul ‎și au anulat un asasinat.
‎Urmau să asasineze un general american, ‎dar n-au făcut-o.
‎A fost o ofrandă, ‎ca o veveriță moartă adusă la ușă.
‎Nu a fost Iranul.
‎Președintele SUA nu poate sta ‎lângă un prim-ministru
‎care a îndemnat la un război islamofob.
‎Trebuie să dea înapoi.
‎Dnă ambasador, premierul nu va da înapoi.
‎Niciun pas.
‎Dacă îți faci griji, ‎vorbește cu președintele Rayburn,
‎care are o mare influență ‎asupra prim-ministrului.
‎Mulțumesc că ai venit.
‎Imediat după prânz. Am timp…
‎În sufragerie. Pe șemineu, nu pe masă.
‎Mereu îi dădeam dnei Vayle o copie ‎a meniului în ziua unei mese formale.
‎Le punea în caietul de amintiri. ‎Să-i dau una și domnului Wyler?
‎Domnul Wyler nu are un caiet de amintiri.
‎Poți salva situația.
‎Vorbește cu președintele ‎de îndată ce sosește
‎și convinge-l să renunțe la prânz.
‎Sau măcar să nu facă poze ‎umăr la umăr cu Trowbridge,
‎ca într-un flashback sumbru ‎al drumului spre Irak.
‎Trebuie să pleci.
‎- Mănâncă ceva. Ești la pământ. ‎- Pleacă din țara asta.
‎Imediat ce se termină prânzul, ‎urcă-te într-un avion și pleacă undeva,
‎- …să nu mai fii aici. ‎- Poftim?
‎Ai abordat în mod nepotrivit ‎o putere ostilă,
‎cu care nu avem relații diplomatice.
‎Ai îngreunat exponențial o anchetă.
‎M-ai înnebunit de cap. ‎Nu pot gândi limpede,
‎nu pot analiza informații ‎și nu pot oferi consiliere obiectivă.
‎Nu-mi pot face treaba ‎dacă ești pe o rază de 150 km.
‎Te implor. Pleacă!
‎Katherine!
‎Katie!
‎Haide! Vorbim mai târziu despre asta.
‎Nu mai discut despre asta.
‎Președintele îl va saluta ‎mai întâi pe Hal, apoi pe tine.
‎Dacă nu cumva procedează invers. ‎Vedeți și voi.
‎Mulțumesc.
‎- Katie, nu pot pleca. Îmi pare rău. ‎- Nu vreau să mai aud porcăria asta!
‎- Nu poți divorța de mine. ‎- Vino-ți în fire!
‎Am decis asta acum câteva luni.
‎Vicepreședinta va demisiona.
‎Vor s-o înlocuiești tu. ‎Nu poți fi divorțată.
‎Închide gura.
‎Întoarce capul.
‎Subtitrarea: Lucia Elena Popovici