Kom i gjen.
Skal du tisse eller ikke? Først vil du ut, og så tisser du ikke.
Først vil du tisse, og så vil du ikke. Hva blir det til?
OK. Ett siste forsøk. Her? Ja? Kom igjen.
- Hallo? Nødsentralen? - Politi, brann eller ambulanse?
Jeg står ved Pont de l'Alma. Det har vært en bilulykke i tunellen. Det er alvorlig.
Vi kommer så fort som mulig.
Det går bra.
ÅTTE UKER TIDLIGERE
Hvorfor kommer prinsesse Diana hit, egentlig?
Hun ba oss om et møte. Jeg kunne jo ikke si nei til henne.
Du hadde aldri sagt nei. Forrige gang tok du på deg cowboystøvlene for anledningen.
- Gjorde jeg det? - Ja. Og tok på trange olabukser.
Tony Blair, sheriffen i Downing Street.
- Hun har med seg William. Overraskelse. - Han har blitt stor.
- Ja. - Så søt han er.
- Til avart å være. - Så, så.
Jeg roper på ungene. Euan! Kathryn! Nicky!
En fremtidig konge er her for å leke med dere!
- Velkommen. - Så hyggelig.
Hvordan var turen?
- Grei. - Fin. Takk.
Jeg hørte at De fikk prinsesse Diana på besøk.
Ja, hun tok med seg prins William til Chequers i forrige uke.
- Euan! - Will!
Vi spilte en trivelig femmerkamp.
Her skygger jeg banen, altså.
Det er fotball, altså.
Ja!
Så spiste vi lunsj. Deretter spaserte prinsessen og jeg en tur på eiendommen.
Hun fastholder at hun fortsatt kan gjøre mye for landet. Hun har stor virkelyst.
Er det De som gjør det? Rent offisielt?
Se på arbeidet mot landminer.
For to år siden var et internasjonalt forbud mot landminer utenkelig.
Nå har nesten hundre land gått med på å signere en konvensjon som forbyr dem.
- Når Diana snakker, er verden lutter øre. - Ja.
Hun ville vite om jeg... Jeg mener regjeringen, altså,
kunne formalisere hvordan vi kan bruke begavelsen hennes.
At enhver offisiell rolle som jeg... eller vi
kunne ha tilbudt henne, ville vært noe hun ville satt umåtelig stor pris på.
Det er besværlig å ha en fot i hver leir. Man står enten innenfor eller utenfor.
De vet jo selv forskjellen på å sitte i eller utenfor regjering.
Selv om hun er guttenes mor og derfor alltid velkommen til slottet,
er hun nå en fraskilt kvinne og ikke lenger kongelig høyhet.
Nå erfarer Diana forskjellen på det å være del av kongefamilien og det å stå utenfor.
Kom igjen, lille vombaten min. På tide å stå opp. Sommerferie.
Kom igjen.
- Hvem sloss du med i søvne? - Godzilla.
- Vant du, da? - Jeg gav ham juling.
Gav ham juling, du!
- Jøss. - Fra Mou Mou.
- Ma'am. - Morn.
- Hei. Takk. - Morn.
Vær så god, ma'am.
God ettermiddag, madam.
- Vi blir ikke borte lenge. - Ti dager.
Ja, men det er ti dager med vannski og vannpistoler.
Så mye Street Fighter du orker å spille.
Jeg ville bare at vi skulle være bortreist når faren deres arrangerer 50-årslag
for den-du-vet. Jeg ville ikke være i landet da.
Jeg skjønner.
- Vil du drepe ham først, eller skal jeg? - Jeg dreper ham først.
Nei...
Flott. Tror han gikk inn dit med dem.
Vi fikk bekreftet minst 50 journalister og fotografer ved gårdsporten.
Et perfekt sted for å fotografere hedersgjestens ankomst.
Da bør jeg iallfall ikke gå på trynet.
Hva har vi hørt fra familien min?
- Vi sendte påminnelser for to uker siden. - Har de svart?
Det er meget viktig at dronningen deltar.
Slik jeg har forstått det, er det så langt bare prinsesse Margaret som har bekreftet.
Kan De fortelle privatsekretæren hennes hvor viktig dette er for meg?
Selvsagt.
En offentlig anerkjennelse fra dronningens side vil forvandle arbeidet
med Camillas legitimitet fullstendig. Alt annet blir bare fasadepussing.
Det går fint. Det skjer når det skjer.
Diana og jeg har vært skilt i ett år og separert i fem. Nå er tiden inne.
Jeg blir nødt til å dra og snakke med henne på egen hånd.
- Hallo? - Hvor er du?
I Paris.
Jeg velger ut stoffer og sengeklær til huset i Malibu.
Bryllupet står om tre uker. Dette er vår siste mulighet.
Jeg vet ikke om jeg skal le eller gråte.
Der står han, mens verdens største mulighet åpner seg.
Du må komme til Saint-Tropez umiddelbart.
Jeg har en helt spesiell gjest her du må hjelpe meg med.
- Hvilken gjest? - Det finner du ut når du kommer hit.
Men denne gjesten er noe for seg selv. Så du må komme alene.
- Ikke ta med Madame Bikini. - Hvem?
Lykkejegeren.
Hun og badetøyet får bli igjen i Paris.
Undertøy. Stoffer. Putevar.
- Er alt i orden? - Ja.
Det har oppstått en forretningskrise.
Jeg må hjelpe faren min. Jeg vet det, vennen min. Det er det siste jeg vil nå.
Når pappa sier "hopp", så...
- Ikke vær sånn. - Men det er jo sant?
Kom, gå, hopp og sitt.
Om noen få uker er vi i California.
Da er det et helt hav mellom ham og oss.
- Si hei, gutter. - Hallo.
- Deres Kongelige Høyhet. - Mou Mou.
Takk for invitasjonen.
- Deres Kongelige Høyhet. - Tusen takk.
- Godt å se deg igjen. - Og hvem er det som bråker i bassenget?
Barna mine! Karim.
- Hei! - Opp med hånda, gutt.
- Camilla. - Hei.
- Omar. - Hei.
Og vakre Jasmine. Det er bare én som mangler.
- Noe å drikke? - Ja, gjerne.
Ja takk.
- Et øyeblikk, sir. - Ja, jeg kjenner til rutinen. Er du ny?
- Dronningen tar Dem imot nå, sir. - Takk. Det er en...
Glem det.
Prinsen av Wales, Deres Majestet.
Mor.
Den her har litt problemer. Hun vil ikke drikke.
Det er festlig at jeg alltid må vente ved døren.
Det minner meg om da Anne og jeg ble presentert for deg og far hver dag kl. ni.
Og ved dagens slutt, da vi hadde blitt badet og klargjort for sengen.
- Dagens to beste stunder. - Var det det?
- Ja. - Det fornemmes som en mannsalder siden.
Og som om det var i går også.
- Vel, vel. Du ville treffe meg. - Det ville jeg.
Jeg kom for å spørre om du hadde mottatt invitasjonen til Camillas fødselsdagsfest.
Ja, den mottok man da. Det er flere uker siden nå.
Godt. Det fører meg til neste spørsmål.
- Kommer du? - Nei, dessverre. Jeg er i Derbyshire da.
- I anledning? - Rolls-Royce-fabrikken.
Sier du det? Skal du besøke fabrikken om kvelden?
Muligens er det lørdag morgen. Jeg må komme i gang tidlig.
- Kan jeg undersøke det? - Hvorfor det?
Hvis det er på lørdag, kan du overnatte på Highgrove fredag
og reise til Derbyshire derfra.
Mulig det, men alt er planlagt. Du vet hvor tidlig slikt ordnes.
- De kan jo alltids endres. - Hvorfor skulle man endre dem?
- Er det virkelig så viktig at jeg kommer? - For meg, så.
- Det er bare et fødselsdagsselskap. - 50-årsdagen hennes.
Da har du huset fullt av andre ungdommer på femti.
- Hvorfor vil du ha din avdankede mor der? - Jeg tror at du vet hvorfor.
Sett bort fra at du hever enhver anledning med din tilstedeværelse alene,
vil ditt nærvær, ikke bare som mor, men symbolsk, som dronning,
kunne forvandle alt fullstendig for Camilla.
Offentligheten vil aldri godta henne uten din anerkjennelse.
Hvordan gi min anerkjennelse til noe jeg ikke anerkjenner?
Det er ikke personlig. Hun er nok hyggelig.
- Mer enn som så. - Det handler om prinsipper.
To helt fine ekteskap og lykkelige familier har blitt ødelagt av denne...
Kjærligheten, mor?
Jeg diskuterer ikke dette mer. Jeg kommer til å dra til Derbyshire.
Var det noe mer? For jeg tror at denne trenger min omsorg. Ikke sant?
Ja, litt sånn. Her. Sånn, ja.
Ligg inntil meg, du.
Gi deg. Så ille er det ikke.
Jeg er enig. Hadde vi gått ut med at dronningen kom,
hadde det vært en ydmykende retrett.
Hun ombestemmer seg vel til slutt. Får man håpe. Jeg venter gjerne.
- Men når? - Når hun forstår at hun er svært i utakt.
The Mirror skal trykke en spørre- undersøkelse på fødselsdagen,
som viser at to tredjedeler av de spurte godtar forholdet
og mener at dere burde få gifte dere.
- Sier De det? - Ja.
Før var det Dianas skildring som vant folkets gunst.
Den forurettede eventyrprinsessen. Etter Panorama endret alt seg.
De nåværende valgene gjør alt verre. Ferie med Mohamed Al Fayed.
Jo mer desperate utflukter, jo mer tarvelig hun blamerer seg,
jo mer verdig fremstår De i forhold til henne.
Napoleon sa: "Du skal aldri forstyrre din fiende når fienden begår et feilgrep."
Diana!
- William! - Vil du kaste denne til dem?
- Harry! - Vær snill.
Diana! Se hitover, vær så snill!
- William! - Diana!
Diana!
- Ett til, Diana! - Send meg ballen, Diana!
- Diana! - Harry!
Ett til!
Hva er det som foregår? Hva er alt dette? Hvorfor er jeg her?
Min kjære sønn. Jeg ville trodd at du ville ha begynt med et "takk".
- Takk for hva da? - For at du får henne på sølvfat av meg.
Hvem? Hva er det du snakker om?
Du kjenner vel prinsessen av Wales?
Vi møttes på Windsor Horse Show.
- Dodi-Dodi. - Husker du det?
Du er smart-smart.
Jeg må dessverre jobbe, men jeg lar Dodi ta seg av Dem.
De får det mer gøy med ham enn med meg.
Deres ønsker er hans lov.
Hva?
Ha meg unnskyldt.
Vent! Pappa. Hva er dette?
Har du gått helt fra vettet?
- Dette er det sprøeste jeg har hørt. - Hvorfor det?
For det første fordi jeg skal gifte meg.
For det andre er hun ikke det minste interessert i meg.
Da må du gjøre henne interessert. Er det ikke sånt du alltid får til?
Å få kvinner til å forelske seg i deg?
Nå har du muligheten! Nå kan du endelig gjøre meg stolt av deg!
Ja vel, ja.
Hvem har lyst på en svømmetur?
Tre, to, én, hopp!
- Hei. - Hei, vennen.
Ville bare sjekke at det ikke ble for mye for deg med den krisen.
Nei da. Det går fint.
- Vi fant ut av det. - Bra.
Omfattet denne krisen også prinsesse Diana?
Hva?
Jeg spør om det omfattet prinsessen, fordi alle mediene slår det opp.
- At hun er i Saint-Tropez med faren din. - Ja.
Det kom overraskende på meg også. Faren min endret planer i siste sekund.
Akkurat. Hvorfor får jeg en dårlig følelse av dette?
Jeg vet ikke, vennen min, for alt er i orden.
Jeg tror ikke at alt er i orden, da.
Det er faktisk ganske jævlig å finne ut hva du gjør gjennom avisene.
Dette er ikke mine avgjørelser. Jeg gjør bare det far ber meg om å gjøre.
- Hva var det? - Bare barna som morer seg.
- Så flott at dere "morer dere" der nede. - De morer seg. Ikke jeg.
Kan ikke jeg ta en tur, så kan vi to også more oss sammen?
Hva? Her?
Ja.
Jeg fikk nettopp et oppdrag i Nice i neste uke, så...
Da syns jeg jo at jeg må treffe forloveden min.
Hopp!
OK.
- Hvis du vil det, så. - Hvorfor skulle jeg ikke ville det?
- Hvorfor gjør du dette mot meg? - Jeg gjør ingenting mot deg.
Selvfølgelig vil jeg at du skal ta turen.
Kom når som helst, du. Nå må jeg gå.
FRA KJEDELIG TIL KLEDELIG: KJENDIS- STYLISTENS ANALYSE AV CAMILLAS MOTEREISE
- Hvor lenge skal du gjemme deg der inne? - Helt til fotografene har forsvunnet.
Kommer hun hitover?
- Her kommer hun. - Herregud. Se på henne, da.
- Hei, gutter! - Koser du deg på ferie?
Ja, hadde det ikke vært for dere.
- Ikke vær sånn. - Du elsker oss!
Hvor lenge skal dere følge oss? Guttene blir veldig stresset av det.
Jeg liker badedrakten din, forresten. Hvem har designet den?
Er du så moteinteressert, altså, Nick?
- Var det et bevisst valg? - Hva mener du?
De vet vel at Mrs. Parker-Bowles har bursdag i dag,
og at prinsen av Wales arrangerer stor fest.
Jeg hører deg ikke så godt. Hør her.
Lar dere meg og guttene være i fred, så får dere en stor overraskelse snart.
- Å? - Hva mener du med en stor overraskelse?
- Vent og se. - Kom igjen, gutter.
- Takk for besøket. - Det selger.
- Tusen takk. - Bare hyggelig.
- Kos deg på ferie. - Det var perfekt.
Du ser helt ypperlig ut.
Takk, vennen min. Takk.
Gratulerer med dagen, Camilla!
Veldig snilt av Dem. Å, skal vi... Skål, da!
Vent. Hælen min sitter fast.
Derfor har jeg fått lagt tepper.
- Kanskje på en god tirsdag, da? - Alle dager i uken fungerer vel?
Kom.
- Adjø. - Jeg er skrubbsulten. Når skal vi spise?
Jeg vil bare si at det er så godt å se dere alle. Takk for at dere kom.
I særdeleshet vil jeg takke min kjære tante, prinsesse Margaret,
og Camillas far, major Shand.
Bruce er som mange vet vinimportør,
så han er bedre stillet enn oss andre til å si hva som blir bedre med alderen.
Når man blir eldre, begynner man å innse
hva man egentlig setter pris på i livet. Ens ve og vel. Ens familie.
Ens venner.
De som beriker vårt liv, som vi ikke kan klare oss foruten.
I kveld, mine damer og herrer, er vi samlet for å feire en
som jeg er redd jeg ikke kan leve foruten.
Vi som er samlet her, kan alle enes om din særegne varme og raushet i livet.
Men om og om igjen er det noe annet som har gjort inntrykk på meg.
Og det er heltemotet ditt.
For gjennom årenes løp har det vært mange der ute, som ikke har visst noe om deg,
men som har vært forbløffende uvennlige og urettferdige mot deg.
Det enkleste for deg å gjøre, helt forståelig, ville vært å gå sin vei.
Men det har du ikke gjort. Du har holdt ut.
Og du har holdt sammen med meg.
Det er jeg deg evig takknemlig for.
I aften vil jeg lese et utdrag fra et brev som er viden kjent.
Det er historien om lidenskapelige unge elskende utfordret av motgang,
som senere i livet igjen får muligheten til å finne lykken.
Det er fra Overtalelse, og det er kaptein Wentworths brev.
"Våg ikke å si at en mann glemmer raskere enn en kvinne.
At hans kjærlighet dør tidligere. Jeg har ikke elsket noen annen enn deg.
Jeg kan ha vært urimelig. Svak og vred har jeg vært.
Men aldri ustadig."
Camilla. Det er bare deg, ene og alene,
som jeg tenker på og planlegger livet med.
Vil dere slutte dere til en skål for bursdagsbarnet?
- Skål for Camilla. - For Camilla.
Han har stelt det hele i stand helt fortreffelig, det må jeg si.
Huset er praktfullt.
Og det lykkelige paret fremstår da svært så lykkelige.
Godt.
Du vet, jeg tror aldri at jeg har sett Charles så avslappet og selvsikker før,
at han fullt og helt er seg selv.
Er det det derfor du ringer meg? Sier du at jeg burde ha vært der?
Det hadde nok ikke vært så dumt å begynne å vise din støtte til din sønn.
For han skal jo bli konge en dag, og våre konger og dronninger må da være lykkelige.
God natt, Lilibet.
Problemet hvis du hadde vært der
hadde vært at du viste mer enn interesse. Du hadde vist at du bifalt det.
Men siden han ikke gir avkall på henne i mangel av min bifallelse,
vil jeg ikke anses som ugrei, for det er jeg ikke.
- Nei. - Eller at Camilla anses som... ondsinnet.
- For det er hun ikke. - Nei. Bare uskikket.
Virkelig? Det kan du da fortsatt ikke mene.
Jo.
Er det ikke på tide at denne diskrimineringen opphører?
For at vi alle anerkjenner at hun er hans livs kjærlighet?
DIAN-AVLEDNING
"Vi har overtaket", sa De.
"Folkeopinionen er endret. Slaget er så godt som vunnet."
- Er det slik seier ser ut for Dem? - Jeg vil kalle det en braksuksess, ja.
- Sier De det? - Ja. Vi har massevis av gunstige forsider.
For første gang nevnes Camilla som mulig dronning i lederartikler. Stephen.
Forsiden på The Times: "Champagnebursdag på Highgrove."
Telegraph: "Festens midtpunkt. Mrs. Parker-Bowles smiler med ny selvtillit."
Alltid pålitelige Daily Mail: "Festdronningens smil."
Fantastisk.
Noen hjertelige overskrifter hjelper lite
når Camilla kan overskygges av Diana for et godt ord. Jeg vil ikke vinne delvis.
Dette er krig. Kun en fullstendig seier er godt nok.
Vi kan bare styre dekningen av Mrs. Parker-Bowles, ikke av Diana.
Men ser man nærmere på det, er mye av dekningen av Diana lite flatterende.
De kaller henne en løs kanon. En ekshibisjonist. Har mistet balansen.
Hun kan vinne kampen om oppmerksomhet, men kampen om sympati er noe annet.
Jeg vil da ikke finkjemme avisene side opp og side ned etter negativ omtale av Diana,
men at vi får ren og skjær positiv omtale av Mrs. Parker-Bowles!
Er det klart nok for dere?
- Sir. - Sir.
KONGEHUSET PLASKER VIDERE
Hvorfor kjører vi ikke ditover? Til den store båten?
Mr. Dodi ba meg om å kjøre deg til den lille båten.
Nei.
- Liker du James Bond? - Ja. Vi elsket GoldenEye.
Harry og jeg spiller spillet hele tiden. Jobbet du med den?
Nei, ikke med den. Men jeg jobber med den nyeste.
De spiller inn litt av den i Pinewood-studioet utenfor London.
Har du og Harry lyst til å besøke settet?
Treffe James Bond i egen person?
- Pierce Brosnan? - Greit det, din smarting,
Hvem spiller Bond-piken? Si det, da.
- Tror du at du og Harry vil... - Å nei.
- Du! - Hva?
Fort. Ta den. Kast den tilbake!
Kom igjen!
- Kom! Nå tar vi henne. - Vi tar henne.
Endelig. Hvor har du vært?
- Ikke spør. - Jeg har jo ringt deg.
Vi har ikke mye tid sammen. I morgen drar på jobb.
Jeg vet det. Jeg er lei for det.
Først inviterer faren min dem, så forsvinner han. Det er helt vilt!
Vent nå litt. Har du tilbrakt tiden med henne alene?
Og barna, da.
- Og besetningen. - Den vakreste kvinnen i verden, der altså.
Er alt i orden?
Det går bra. Takk som spør.
Det er ikke så lett.
Jeg er forlovet.
Gratulerer.
- Hvorfor er det ikke så lett? - Det er ikke det for meg.
Men for faren min. Hun er visstnok ikke bra nok for familien vår.
Ikke et godt nok parti.
Hvor er hun nå, da?
Der.
På den yachten, altså?
Han vil ikke la henne komme nær denne.
Har du pendlet mellom yachtene?
- Uten at faren din visste det? - Han fant ut av det, og...
Og så fant hun ut av det, og...
Jeg forholder meg altså til to mennesker som konstant er sint og skuffet over meg.
Du er heldig som har en far som bryr seg. Min la knapt merke til om jeg var der.
- Det høres perfekt ut. - Gjorde alt for å få hans oppmerksomhet.
Jeg gikk rundt og brisket meg, lot som om jeg var en ballerina.
Han gløttet knapt opp.
Så gjerne ville jeg bli sett at jeg lærte meg å spille piano bare for hans skyld.
Jeg skrev til ham hver eneste uke fra kostskolen.
Jeg strøk skjortene hans, bakte kaker. Giftet meg endatil med prinsen av Wales.
Alt for at han skulle legge merke til meg. Være stolt av meg.
Tenk at fedrene våre var så gode venner.
Kanskje de kunne ha påvirket hverandre litt.
Jeg kunne ha trengt litt av din fars omsorg og delaktighet.
Et overdrevent kontrollbehov.
- Din far kunne trengt litt av min fars... - Tradisjonelle oppdragelse?
Fullstendig forsømmelse?
- Når er den store dagen? - Bryllupet?
- Om tre uker. Antagelig. - Hvorfor sier du "antagelig"?
Jeg vet ikke. Plutselig fremstår alt litt vanvittig.
Det er vanlig, tror jeg. Å få kalde føtter. Det fikk jeg.
Kvelden før visste jeg at det ble katastrofalt.
Men du gjennomførte, da.
Ansiktet mitt var på kjøkkenhåndklærne. Jeg hadde ikke akkurat noe valg.
- Men jeg har et valg. - Jeg tror at det ordner seg.
Du elsker henne, ellers ville ikke din fars reaksjon ha gjort så vondt.
Ikke sant.
Jeg lovte guttene at vi skulle se en film den siste kvelden. Får vi til det?
Selvfølgelig. Vi har Jumanji.
- Den uendelige historien? - Nei.
- E.T.? - For trist.
- Kjære, jeg krympet barna? - Nei.
- Kom igjen, da. - Jumanji.
- Det er noe du må lære. - Dette går bra.
Noen ganger må du ta et skritt tilbake.
Å. Takk, Judy.
Takk. Det var veldig snartenkt. Sarah og jeg vil gjerne ut av gulvet nå.
Det er din tur, Peter.
- Hallo? - Det er meg. Forstyrrer jeg?
Nei, overhodet ikke.
- Jeg ville bare spørre... - Mor.
- Skal jeg gå? - ...når guttene kommer hjem?
- Diana tar dem med hjem i morgen. - Jeg skjønner.
Jeg ba barnepiken om å ta dem i to dager. Rådet for hertugdømmet Cornwall møtes,
og så er jeg være vertskap for et hage- selskap for emiren av Qatar på lørdag.
- Ja. Det tar jo aldri slutt. - Nei.
Og... hvordan var 50-årsdagen, da?
Å... Den var fortreffelig. Takk som spør.
Godt. Det var trist at det ble regn.
- Regnet det, altså? - Gjorde det ikke det, da?
Hvis det stemmer, så la nok ingen merke til det.
Det er jeg glad for å høre. Så flott at det ble vellykket.
Jeg ville bare si...
at jeg er glad for at du så tydelig er... lykkelig.
Takk.
Du får ha god natt, da.
God natt.
- Har du klart å slappe av? - Nei.
Jo. Veldig, altså.
Vi har vært så bortskjemte her. Dere er et fantastisk vertskap.
Hva er planene i sommer?
Jeg leverer guttene til faren, og så reiser de til Skottland.
- Drar du også dit? - Til Balmoral?
Nei. Der er jeg ikke velkommen lenger. Jeg er i høyeste grad persona non grata.
Du skal altså være alene resten av sommeren?
Ja, helt mutters alene.
Det hørtes da ikke bra ut.
Det går fint. Det er stort sett sånn det er nå om dagen.
Vel...
Du er alltid velkommen hit. Kom tilbake hit når som helst.
Båten er din.
Når du vil, så lenge du vil. Men hvem enn du vil ta med deg hit.
OK?
Forloveden din er ei heldig jente.
Vel...
Det der er...
Glem det.
- Ta vare på deg selv. - Du også.
Takk, vennen min.
Pass hodet ditt.
PARIS NESTE UKE?
Tekst: Fredrik Island Gustavsen