Jdeme.
Tak jdeš, nebo ne?
Nejdřív chceš ven, pak zase nechceš.
Chceš čůrat i nechceš čůrat.
Co vlastně chceš?
Máš poslední šanci.
Tady? Ne?
Tak tady.
Haló? Tísňová linka?
Policii, hasiče nebo záchranku?
Stojím u Almského mostu. V tunelu došlo k nehodě.
Asi je to vážné.
Přijedeme co nejrychleji.
Jen klid.
KORUNA
O OSM TÝDNŮ DŘÍVE
Proč k nám vlastně princezna Diana jede?
Požádala nás o setkání. Přece jsem ji nemohl odmítnout.
Ty bys ji nikdy neodmítl.
Minule sis kvůli ní nazul kovbojské boty.
- Vážně? - Ano. A navlékl ses do upnutých džínů.
Tony Blair, šerif z Downing Street.
Přijela i s Williamem. To je překvapení.
Ten ale vyrostl.
- To jo. - Vypadá mile.
Na vetřelce.
Přestaň.
Zavolám děti.
Euane! Kathryn! Nicky!
Přijel si s vámi pohrát budoucí král!
- Vítejte. - Děkujeme.
Jaká byla cesta?
- Šlo to. - Dobrá, díky.
- Výborně. - Vítejte.
Prý vás navštívila princezna Diana.
Ano, minulý týden v Chequers. I s princem Williamem.
- Euane! - Wille!
Dali jsme si pěkný mač pět na pět.
Do tohohle nejdu.
Myslím kopanou.
Jo!
Pak jsme měli oběd.
A pak jsme se šli společně projít po okolí.
Myslí si, že má naší zemi stále co nabídnout.
Chce sloužit veřejnosti. Má elán.
Vy byste to nemohl zařídit? Oficiální cestou?
Vzpomeňte na její boj proti minám.
Ještě před dvěma lety by byl jejich globální zákaz nemyslitelný.
Úmluvu o jejich zákazu už podepsala bezmála stovka států.
Svět jejím slovům naslouchá.
To ano.
Chtěla vědět, zda bych,
tedy zda by vláda
nemohla dát jejím aktivitám formálnější rámec.
Uvítá jakoukoliv funkci, kterou bych,
tedy bychom
jí mohli pro tyto účely nabídnout.
Já vždycky říkám, že v ničem nelze být jen napůl.
Buď tam jste, nebo tam nejste.
Sám víte, že je rozdíl v tom, jestli jste ve vládě, nebo ne.
Je matkou našich chlapců, a proto má v paláci vždy dveře otevřené.
Zároveň je ale rozvedená a ztratila královský titul.
Musí pochopit, že je rozdíl v tom,
jestli je člověk právoplatným členem královské rodiny, nebo není.
Vombatku můj, je čas vstávat.
Letní prázdniny.
Juchú.
Vstávej.
S kým ses dnes v noci pral?
S Godzillou.
Vyhrál jsi?
Natřel jsem jí to.
Natřel jí to!
- No teda. - Od Mou Moua?
- Madam. - Dobré ráno.
- Díky. - Dobré ráno.
Prosím, madam.
Dobré odpoledne, madam.
- Je to jen pár dní. - Deset.
Jo, ale deset dní řádění na vodních lyžích a s nerfkami.
A hraní Street Fightera, jak dlouho budeš chtít.
Prostě jsem chtěla utéct před tou tátovou párty
pořádanou k 50. narozeninám oné osoby.
Nechci být v Británii, až to vypukne.
Jasně.
Zabiješ ho ty, nebo já?
- Já. - Tak jo.
Ne!
- Postavte je tamhle. - Dobře, pane.
U vjezdu přes farmu jsme vyhradili prostor pro nejméně 50 novinářů a fotografů,
aby mohli zachytit příjezd čestného hosta.
Tak snad nepadnu na hubu.
Ozval se někdo z rodiny?
Připomínali jsme jim to před dvěma týdny.
Nějaká reakce?
Královnina přítomnost je klíčová.
Pokud je mi známo,
účast zatím potvrdila pouze princezna Margaret.
Vzkážete jí přes osobního tajemníka, že mi na tom velmi záleží?
Jistě.
Královnin veřejný projev uznání
by napomohl našim snahám o Camillino přijetí.
Všechno ostatní je popravdě jen takové divadýlko.
Klid.
Všechno má svůj čas.
Jsme s Dianou rok rozvedení, pět let spolu nežijeme.
Čas právě nadešel, miláčku.
Budu za ní muset osobně zajet.
Haló?
Kde se touláš?
V Paříži.
Vybíráme látky a povlečení do domu v Malibu.
Svatba je už za tři týdny. Máme poslední možnost.
Tak teď nevím, jestli se mám smát, nebo brečet.
Nám se naskýtá jedinečná příležitost, a on vybírá metráž.
Okamžitě přijeď do Saint-Tropez.
Očekávám vzácného hosta a potřebuju tvoji asistenci.
- O koho jde? - To zjistíš, až sem přijedeš.
Jde o velmi výjimečnou osobu. Tak přijeď sám.
Madam Bikini mi sem netahej.
Koho?
Tu svoji zlatokopku.
Jenom ať si pěkně dál vybírá plavečky
a prádélko a látky a povlečení.
Všechno v pořádku?
Jo.
Jen nějaká... naléhavá obchodní záležitost.
Otec chce, abych přijel.
Já vím, zlato. Vůbec se mi tam nechce.
Skáčeš, jak tatínek píská.
Nebuď taková.
Nemám snad pravdu?
Přijeď, odjeď, sedni, lehni.
Za pár týdnů budeme v Kalifornii
a bude nás od něj dělit celý oceán.
Kluci, pozdravte.
- Dobrý den. - Dobrý den.
Vaše královská Výsosti.
Mou Mou.
Děkujeme za pozvání.
- Vaše Výsosti. - Díky za pozvání.
Ráda vás vidím.
A kdopak nám to tady skotačí v bazénu?
Moje děti.
- Karim. - Ahoj.
Zvedni ruku.
- Camilla. - Ahoj.
- Omar. - Ahoj.
A překrásná Jasmine.
Jen jeden nám tady chybí.
- Něco k pití? - To by bylo fajn.
Ano, prosím.
- Chviličku, pane. - Ano, jsem trénovaný.
Jste tady nový?
- Královna vás očekává, pane. - Díky. Máte tady...
Ale nic.
Princ z Walesu, Veličenstvo.
Maminko.
Něco ji trápí.
Nechce pít.
Je zvláštní, že musím čekat za dveřmi.
Připomíná mi to, jak jsme se vám s Annou museli každé ráno v devět hlásit.
A večer vykoupat a alou do postele.
Nejkrásnější chvíle dne.
Vážně?
Ano.
Zdá se to jako celá věčnost.
A zároveň jako by to bylo včera.
No nic.
- Chtěl jsi se mnou mluvit. - Ano.
Chci se zeptat, zda jsi dostala pozvánku na moji oslavu Camilliných narozenin.
Ano, ta nám tuším přišla. Už před několika týdny.
Dobře.
S tím souvisí moje další otázka:
Přijedeš?
Bohužel nemohu. Jedu do Derbyshiru.
Co tam?
Do továrny Rolls-Royce.
Vážně? Ty půjdeš večer do továrny?
Nevím, možná je to až v sobotu ráno.
Budu muset brzo vstát.
Můžu to ověřit?
Proč bys to dělal?
Když to bude až v sobotu,
můžeš přijet v pátek večer na Highgrove a odtamtud pak do Derbyshiru.
Všechno už je zařízené. Víš, že se to musí plánovat dopředu.
Plány se dají změnit.
Proč bychom je měnili?
Vážně je moje účast tak důležitá?
Pro mě ano.
Je to jen oslava narozenin.
Slaví padesátiny.
Takže tam budou jen samí mladí kolem padesátky.
- Proč tam chceš mít stařičkou matku? - Ty víš proč.
Navíc každá taková událost, kterou poctíš svojí účastí,
a to nejen jako má matka, ale i symbolicky jako královna,
pomáhá změnit Camillin obraz.
Veřejnost ji nepřijme, dokud ji nezačneš akceptovat.
Jak ji mám akceptovat, když váš vztah neschvaluji?
Není v tom nic osobního. Určitě je moc milá.
Víc než to.
Tady jde o princip.
Dvě dobrá manželství, dvě šťastné rodiny byly zničeny touhle...
Láskou, mami?
Nechci o tom dál diskutovat. Pojedu do Derbyshiru.
Ještě něco jsi chtěl? Musím se totiž věnovat tady slečně.
Viď?
Ano, zkusíme trošičku.
Tak.
To je ono.
Ale no tak. Vždyť se zas tolik neděje.
Souhlasím. Malér by to byl,
kdybychom už její příjezd oznámili, což jsme ovšem neudělali.
Určitě nakonec otočí. Musíme v to doufat.
Já si ráda počkám.
Dokdy?
Dokud si neuvědomí, že nedrží krok s dobou.
The Mirror uveřejní v den Camilliných narozenin průzkum,
v němž budou dvě třetiny respondentů váš vztah schvalovat
a podporovat právo na sňatek.
- Vážně? - Vážně.
Dříve mezi lidmi vítězila Dianina verze.
Ta její pohádka o ukřivděné princezně.
Jenže po Panoramě nastal obrat.
A momentálně si to kazí i ona sama. Tou svou dovolenou s Al-Fayedem.
Čím zoufalejší kousky a lacinější šou bude předvádět,
tím důstojněji budete ve srovnání s ní vypadat.
Tuším, že to byl Napoleon, kdo řekl:
„Nerušte nepřítele, když dělá chybu.“
Diano!
- Williame! - Chceš jim ho hodit?
- Harry! - Ale hezky.
Diano, podívejte se sem!
- Williame! - Tady, Diano!
Diano!
Ještě jednou, Diano!
Diano, hoďte mi ten míč!
- Diano! - Harry!
Ještě jednou!
Tak co se děje?
Kvůli čemu jsi mě sem volal?
Můj milý habibi.
Čekal bych, že mi nejdřív poděkuješ.
Za co?
Za to, že jsem ti ji naservíroval na zlatém podnose.
Koho? O čem to mluvíš?
S princeznou z Walesu se znáš, ne?
- Ano, potkali jsme se na dostizích. - Ano.
Dodi Dodi.
Vy si to pamatujete.
Jste chytrá chytrá.
Mám teď bohužel něco na práci, ale tady Dodi se o vás postará.
Je mnohem zábavnější než já.
Vaše přání je mu rozkazem.
Co?
Omluvte mě na okamžik.
Počkej!
Baba.
Co to má znamenat?
Nezbláznil ses náhodou?
Tohle je naprosto šílené.
Pročpak?
Zaprvé proto, že se budu ženit.
Aha.
Zadruhé o mě nejeví nejmenší zájem.
Tak ho v ní probuď. V tom jsi byl přece vždycky dobrý, ne?
V dobývání ženských srdcí.
Je to tvoje šance.
Šance, že na tebe bude tvůj vlastní otec konečně hrdý.
Tak jo.
Kdo si chce jít zaplavat?
Tři, dva, teď!
- Ahoj. - Čau, brouku.
Volám, jestli tě ta obchodní záležitost moc nevyčerpává.
Ne, je to v pohodě.
Už jsme to vyřešili.
Super.
A netýkalo se to náhodou princezny Diany?
Co?
Ptám se, protože všechny dnešní noviny píšou, že je s tvým otcem v Saint-Tropez.
Jo.
Taky mě to překvapilo.
Otec zjevně změnil na poslední chvíli plány.
Jasně.
Proč se mi to celé nelíbí?
To nevím, zlato, protože tady se vůbec nic neděje.
No, já myslím, že se rozhodně něco děje.
Podle mě je dost hnusný, že se dozvídám z novin,
co ve skutečnosti děláš.
Já to nedělám proto, že bych chtěl. Dělám jen to, co mi přikázal otec.
Co to bylo?
Jen se baví děti.
Tak to jsem ráda, že se tam všichni bavíte.
Oni se baví.
Já ne.
A co kdybych tam za tebou přijela
a pobavili bychom se my dva spolu?
Kam? Sem?
Ano.
Příští týden mám nějaké zařizování v Nice, tak...
Přece se můžu zastavit za svým snoubencem.
Hop!
Tak jo.
Když chceš.
Proč bych nechtěla?
Proč mi tohle děláš?
Já nic nedělám.
A samozřejmě tě tady chci.
Přijeď, kdy budeš chtít.
Už musím končit.
Z ŠEDÉ MYŠKY KRÁSNÁ KOČKA: CAMILLU SI VZALA DO PARÁDY STYLISTKA SLAVNÝCH
Jak dlouho se chceš skrývat?
Dokud nezmizí ti fotografové.
Ona jede sem?
- Už je tady. - Panečku. Koukej na ni.
Zdravím, mládenci.
Užíváte si dovolenou?
Byla by naprosto skvělá, nebýt vás.
- Ale jděte. - Máte nás ráda.
Jak dlouho nám míníte dělat společnost?
Kluky to začíná štvát.
Máte hezký plavky. Kdo vám je navrhoval?
Netušila jsem, že vás zajímá móda, Nicku.
Máte je schválně?
Proč schválně?
Víte přece, že má dnes paní Parkerová Bowlesová narozeniny
a že pro ni princ z Walesu pořádá velkou oslavu.
Nějak špatně vás slyším.
Něco vám povím.
Dejte mně a mým synům pokoj, a budete překvapení, co udělám.
- Vážně? - Co uděláte?
Uvidíte.
Berte ji, hoši. Rychle.
- Díky za návštěvu. - To budou drahý fotky. Díky moc.
Není zač.
Hezkou dovolenou.
To bylo perfektní.
Moc ti to sluší.
Díky, lásko.
Děkuju.
Všechno nejlepší, Camillo!
To je milé. Aha, vy si chcete připít. Na zdraví!
Vydrž. Zarazil se mi podpatek.
Proto jsem sem dal koberce.
Možná v úterý, ale kdo ví.
Určitě každý den v týdnu.
Pojď.
Tak zatím.
Umírám hlady. Kde je nějaké jídlo?
Rád bych vás tu všechny přivítal a poděkoval vám za vaši účast.
Obzvlášť mé drahé tetičce, princezně Margaret,
a Camillině otci, majoru Shandovi.
Bruce, jak je vám známo, obchoduje s vínem,
takže asi nejlépe z nás ví, co to znamená,
když se řekne „zrát s věkem“.
S přicházejícím stářím si člověk začne uvědomovat,
co je v životě opravdu důležité.
Je to zdraví, rodina a přátelé.
Lidé, kteří náš život obohacují a bez nichž si ho nedovedeme představit.
A dnes večer jsme se tady, dámy a pánové, sešli na počest osoby,
bez níž si ho nedovedu představit já.
My všichni se jistě shodneme na tom,
že jsi neobyčejně milá a laskavá bytost.
Mě ale opakovaně ohromuje ještě jiná věc.
Tvoje hrdinství.
Za ta dlouhá léta jsem se totiž setkal se spoustou lidí,
kteří tě vůbec neznali
a kteří k tobě byli až neuvěřitelně krutí a nespravedliví.
Bylo by pro tebe nejjednodušší,
a bylo by pochopitelné, kdybys to vzdala.
Tos ale neudělala.
Zůstala jsi.
Zůstala jsi se mnou.
A za to jsem ti neskonale vděčný.
Chci vám dnes večer přečíst úryvek z jednoho slavného dopisu.
Je z příběhu o dvou mladých milencích zkoušených nepřízní osudu,
kteří později dostanou druhou šanci.
Je z knihy Anna Elliotová a pisatelem je kapitán Wentworth.
„Nesmíte říkat,
že muž zapomíná rychleji než žena.
Že jeho láska umírá dříve.
Jen vás jsem v životě miloval.
Snad jsem byl nespravedlivý,
s jistotou malicherný a dotčený,
vždy jsem však zůstával věrný.“
Camillo,
jen tobě patří mé myšlenky
a zítřky.
Připijte si se mnou na naši oslavenkyni.
Na Camillu.
- Na Camillu. - Na Camillu.
Musím říct, že to přichystal moc krásně.
Dům je nádherný.
A náš šťastný pár vypadá velmi šťastně.
Aha.
Ještě nikdy jsem Charlese neviděla tak uvolněného,
sebejistého a naprosto přirozeného.
Takže tohle jsi mi chtěla říct?
Že jsem tam měla být?
Jen si myslím, že by nebylo od věci,
kdybys mu v té záležitosti začala projevovat větší podporu.
Jednou se totiž stane králem
a my chceme, aby byli naši králové a královny šťastní.
Dobrou noc, Lilibet.
Problém je v tom, že kdybys tam jela,
dala bys tím najevo nejen zájem, ale i to, že ji akceptuješ.
Jenže on se jí prostě nevzdá, i když nebude mít můj souhlas.
A já nechci být ta zlá.
- Taková nejsem. - Ne.
Zároveň nechci z Camilly dělat mrchu.
- To ona taky není. - Ne.
Je jen nevhodná.
Opravdu? Ještě stále?
Ale jdi.
Ovšemže.
Není náhodou načase s tou diskriminací skoncovat?
A smířit se s tím,
že je jeho životní láska?
DI-VERZE
„Vyvíjí se to v náš prospěch,“ říkal jste.
„Veřejné mínění se mění.“
„Bitva je prakticky vyhraná.“
Takhle podle vás vypadá vítězství?
Já bych řekl, že slavíme mimořádný úspěch.
Vážně?
Ano. Řada titulních stran hraje pro nás.
A vůbec poprvé se o Camille píše jako o potenciální královně. Stephene.
Titulka deníku The Times: „V Highgrove se připíjelo šampaňským.“
The Telegraph: „Hvězda večírku Parkerová Bowlesová zářila sebevědomím.“
A Daily Mail, který nikdy nezklame: „Úsměv královny večírku.“
Nádhera.
K čemu je nám pár pozitivních titulků, když ji pak Diana jedním šmahem zastíní?
Já nechci nějaké dílčí výhry.
Tohle je válka.
Chci absolutní vítězství.
My ovlivňujeme narativ o paní Bowlesové. Články o Dianě jsou mimo náš revír.
Jak si ale můžete všimnout, zdaleka se o ní nepíše jen pochvalně.
Prý je jako utržená ze řetězu. Předvádí se. Nemá brzdu.
Možná si tím získá pozornost, ale ne nutně sympatie.
Já nechci denně procházet a kontrolovat každičkou stránku novin
a hledat pomluvy o Dianě!
Chci, aby se o paní Bowlesové referovalo nanejvýš a jednoznačně pozitivně!
Vyjádřil jsem se dost jasně?
Ano, pane.
KRÁLOVSKÉ VODNÍ RADOVÁNKY
Proč nejdeme tamhle?
Na tu velkou loď.
Pan Dodi mi řekl, že vás mám zavézt na tu malou!
Ne.
- Máte rádi Jamese Bonda? - No jasně. A úplně nejvíc Zlaté oko.
Hrajeme to s Harrym jako hru. Pracoval jste na tom?
Ne, zrovna na tom ne.
Ale na poslední bondovce ano.
Nějaké scény se natáčejí ve studiu Pinewood kousek od Londýna.
Nechcete se s Harrym přijet podívat na natáčení?
Možná potkáte i Jamese Bonda.
- Brosnana? - Jo, chytrolíne.
Kdo hraje Bondovu holku?
No tak. Řekněte.
Kdybyste s Harrym chtěli...
Ale ne.
Ty!
Co?
Seber to. Hoď to po ní.
Dělej!
- Počkej. Chytíme ji. - Rychle za ní.
No konečně.
- Kde jsi byl? - Ani se neptej.
Volala jsem ti.
Skoro vůbec spolu nejsme.
Zítra kvůli práci odjíždím.
Já vím. Promiň.
Otec si je nejdřív pozve a pak se vytratí.
- Celé je to šílené! - Tak moment.
Ty jsi tam s ní sám?
Jsme tam s dětmi.
- A s posádkou. - A s nejkrásnější ženou na světě.
Všechno v pořádku?
Jo.
Díky.
Je to složité.
Jsem zasnoubený.
Gratuluju.
Proč je to složité?
Nemyslím pro mě.
Ale pro otce.
Prý není pro naši rodinu dost dobrá.
Není to dobrá partie.
Kde je teď?
Tamhle.
Na té jachtě?
Blíž ji nechce pustit.
Pendluješ tam a zpátky?
- Aniž by to tvůj otec věděl? - Zjistil to a...
Pak to zjistila ona a...
Potácím se mezi dvěma lidmi,
kteří jsou ze mě věčně naštvaní a zklamaní.
To se máš, že otce zajímáš.
Ten můj ani nevěděl, jestli jsem doma.
Takového bych bral.
Mohla jsem se přerazit, aby si mě všiml.
Poskakovala jsem kolem něj jako baletka.
Sotva zvedl zrak.
Dokonce jsem se kvůli němu naučila hrát na klavír.
Co týden jsem psala z internátní školy.
Žehlila jsem mu košile, pekla dorty, vdala jsem se za prince z Walesu.
Jen aby mě začal vnímat.
Aby na mě byl hrdý.
A to byli naši otcové dobří přátelé.
Škoda že si toho ze sebe nevzali víc.
Můj táta mohl být pozornější a vnímavější.
Chorobně manipulativní.
A ten tvůj mohl od mého okoukat...
Tradiční rodičovství?
Totální nevšímavost.
Kdy máte velký den?
Svatbu?
Za tři týdny.
Nejspíš.
Proč „nejspíš“?
Nevím.
Najednou mi to připadá nějaké uhozené.
To je normální.
Jsi jen nervózní. Taky jsem byla.
Noc předtím mi došlo, že to bude katastrofa.
Ale šla jsi do toho.
Moje tvář byla i na ubrouscích. Neměla jsem na výběr.
Jenže já na výběr mám.
To zvládneš.
Miluješ ji. Jinak by tě otcova reakce tak nerozhodila.
Jo.
Slíbila jsem klukům na poslední večer film.
Šlo by to?
Určitě. Máme Jumanji...
- Nekonečný příběh? - Ne.
- E.T.? - Ten je moc smutný.
- Miláčku, zmenšil jsem děti? - Ne.
No tak.
Jumanji.
Plyne z toho pro tebe ponaučení.
Mám tě!
Občas se musíš o jedno kolo vrátit.
Díky, Judy.
Děkuju. To bylo velmi pohotové.
A teď bychom se rádi dostali z té podlahy.
Jsi na řadě, Petere.
- Prosím. - To jsem já.
Neruším?
Ne, vůbec ne.
- Chci se zeptat... - Matka.
Mám odejít?
...kdy se vrátí chlapci.
Zítra je Diana přiveze.
Aha, dobře.
Ale dva dny pak budou s chůvou.
Mám schůzku s poradní komisí
a v sobotu pořádám zahradní slavnost pro katarského emíra.
Nikdy to nekončí, viď?
Ne.
No a...
jak proběhla oslava padesátin?
Skvěle. Díky za optání.
To je dobře.
Škoda, že vám pršelo.
Ono pršelo?
A ne snad?
Pokud ano, tak si toho nikdo nevšiml.
To ráda slyším. A jsem ráda, že se vám to vydařilo.
Také jsem ti chtěla říct,
že mám radost z toho, jak jsi očividně
šťastný.
Děkuju.
Tak dobrou noc.
Dobrou.
Užili jste si to?
Ne.
Strašně moc.
Jste úžasní hostitelé, úplně jste nás rozmazlili.
Co další letní plány?
Hodím kluky k otci a společně pak vyrazí do Skotska.
Pojedeš s nimi?
Na Balmoral?
Ne.
Tam už nejsem vítaná. Jsem doslova persona non grata.
Takže budeš trávit celé léto sama?
Jo, sama samotinká.
To nerad slyším.
Budu v pohodě. Většinou teď bývám sama.
No...
Tady jsi vždycky vítaná.
Kdykoliv přijeď.
Jachta je tvoje.
Kdy chceš, na jak dlouho chceš
i s kým chceš.
Jo?
Tvoje snoubenka je šťastná žena.
Víš,
to je...
To je jedno.
Opatruj se.
Ty taky.
Díky, zlato.
Pozor na hlavu.
PŘÍŠTÍ TÝDEN V PAŘÍŽI?
Překlad titulků: Irena Křiváková