A NETFLIX SAJÁT GYÁRTÁSÚ SOROZATA
Hamarosan felmegy a Holdra, 385 000 kilométernyi utat téve meg.
Ha sikeres lesz, maga lesz az első ember,
aki egy másik égitest felszínére lép.
Pontosan mit szeretne felfedezni?
Szerintem a válaszoknál fontosabb,
hogy amit találhatunk,
temérdek új kérdést vet majd fel.
- Mr. Armstrong. - Neil.
Neil! Marvin Miles, Los Angeles Times.
A Holdra való leszállás igen nehéznek tűnik.
Meddig fúvókázik,
és milyen alacsonyan tudja félbeszakítani?
Jelentős javulásokat értünk el
a közelmúltban a repülésirányítási rendszerben.
A leszállást nagy mértékben számítógép irányítja.
Aldrin ezredes, miután landol a Holdon,
mit vár az első pillanatoktól?
Bármi elvárás, remény, aggály?
A földet érés pillanatában
a holdkomp épsége az első számú gondunk.
Ha az nem ép,
nem lehet biztonságos a holdfelszíni munkánk,
- s nem állhatunk vissza pályára. - Az űrhajósok?
- Maguk szerény emberek... - Miért vannak dobozban?
Hogy ne betegedjenek meg.
...és valami mélyen emberit rejtegetnek.
Leülsz vagy csak álldogálsz ott?
...a határok feszegetése.
Felfedezés nélkül, kérdezés nélkül,
fajunk nem megrekedésre van rendelve?
Az amerikai külügyminisztérium kérdezte, üzenek-e valamit.
- Mit? - A Holdra készülő űrhajósoknak.
Számtalan embert megkerestek világszerte.
Széles körben,
hogy a közös emberi természet üzenetét továbbítsák.
Mit mondtál?
"A britek nevében
üdvözlöm azt a tudást és bátorságot, amely Holdra juttatja az embert.
Növelje ezen igyekezet az emberiség ismereteit és jóllétét."
Kitettél magadért.
Hogy továbbítják az üzenetet?
Egy korongon.
- Mifélén? - Egy szilíciumkorongon.
Küldtek képet.
Egy apró lemez apró, aranybetűs felirattal.
"A Föld bolygóról, 1969. július."
Melyet egy kis fehér tárcában hagynak ott.
- Olajággal. - Olajággal?
Igen, a kicsi zöld lényeknek.
Lefekszem.
Holnap kilenckor és nem tízkor megyünk a templomba.
Miért csináljuk ezt?
Hétről hétre, mint a bolondok.
Mit ad ez neked?
- Őszintén. - A mise?
Áttekinthetjük a helyzetet.
Az elmúlt hetet és a következőt.
Erre jó a napló.
És az élet nagy kérdésein tűnődhetünk.
Kivéve, aki nem.
Van, aki azt gondolja...
hogy az esperes mennyi sületlenségről beszél,
és fogja már be.
Már közel 20 éve velünk van.
Ettől hűséges lesz, nem érdekes.
- Jó napot! - Jó reggelt!
Van szájuk, de nem beszélnek.
Van szemük, de nem látnak.
Van fülük, de nem hallanak.
Van orruk, de nem...
Látod?
Ez nem prédikáció, hanem általános érzéstelenítő.
de nem szagolnak.
Hozzájuk hasonlók lesznek készítőik,
és mindazok, akik bennük bíznak.
Ennyi. Ez az utolsó.
És így az Úr...
Mostantól vasárnap, amíg te itt vagy,
ebben az órában valami hasznosat fogok tenni.
...az Ő nevét dicsőítsd,
sem hamis bálványokat.
- Michael. - Asszonyom.
Lehetséges, hogy az esperes...
Hogy is mondjam? Elérte saját elévülését?
Láttam, hogy egy-két ember majdnem elaludt.
Diszkréten elkezdhetnénk keresni az utódját.
Igen? Valakit, akiben van...
- Spiritusz. - Igen.
- Lendület. - Igen.
- Energia. - Igen...
- Életkedv. - Köszönöm.
Cape Kennedyben ma mind a Holdra szállunk.
- Nézed, Anne? - Anne!
A Saturn V, a nagy holdi expressz
kész elhagyni a 39-es platformot itt, Cape Kennedyben,
30 perc múlva.
Ez egy hatalmas esemény, amely az egész világot egyesíti,
mert az egész világot érdekli ez az út,
és ezután mi, a Földön sosem leszünk már a régiek.
1969. JÚLIUS 16.
- Hol van? - Ki, uram?
Ha ezt kérdezem a Buckingham-palotában,
ön szerint kicsoda?
Hát itt vagy.
Mindenhol kerestelek. Hol voltál?
Telefonáltam az esperesjelöltekkel.
- Van jó? - Azt hiszem, találtunk.
- Hány éves? - Mint te.
- Tényleg? - És megfelel.
- Mire? - A munkára, amire felkértem.
T mínusz 15 másodperc. Belső irányítás.
Tizenkettő, tizenegy, tíz, kilenc...
Gyújtási szekvencia indul.
Hat...
Öt, négy, három, kettő, egy.
- Felszállás! Felszállás. - Kilövés!
Harminckét perccel egész után. Az Apollo--11 sikeres kilövésen van túl.
- Csodálatos. - Megcsinálták.
Lenyűgöző.
Micsoda emberek, milyen bátorság.
- Engedély megadva. - Manőver indul.
Neil Armstrong jelenti a manővert,
amely az Apollo--11-et...
11, itt Houston. A tolóerő jó, meghajtó rendben.
Vettem, tisztán hallak.
Levált a perem.
Vettem, megerősítjük.
- Rakéta elment. - Vettem.
Neil Armstrong megerősíti a motorperem leválását
és a mentőrakéta leválását.
Apollo--11, itt Houston.
Kevesebb mint egy perc az indításig, és minden megy.
Vettem.
Indítás.
Megerősítjük az indítást, tolóerő rendben.
Az Apollo --1 transzlunáris pályára tért,
elhagyta a Föld pályáját,
és 38 000 km/h sebességgel halad a Hold felé.
Az űrhajósok most végezték el
a transzpozíciós, dokkolási és leválási manővert.
Ebben a veszélyes eljárásban a műszaki egység, a Columbia
leválik az űrhajóról, előre siklik picit,
átfordul, majd újra rácsatlakozik a holdkompra, a Sasra.
Ez az új egység ezután elkülönül a Saturn rakétától.
Amint mondtam, hajmeresztő ez,
de úgy tűnik, gond nélkül halad.
Jövő kedden Cheshire-be megy,
a British Salt Limited gyárba.
Szerdán Norfolkban adja át az új földgázterminált.
Pénteken pedig Macclesfield az úti cél
a Szerszámgép-Kutatási Egyesület nyílt napja.
Aznap este vacsorát ad a Brit Betontársaság,
ahol egy díj átadására kérték.
- Zavarhatom, felség? - Mi az?
Az új windsori esperes, Robin Woods
kérdezte, van-e egy perce.
- Lenne egy kérése. - Jó, adjon neki időpontot!
Egy újabb várva-várt pillanat
a Brit Betontársaság díjátadója mellett.
- Ez vicc? - Sajnos nem, uram.
Itt van.
Jó napot?
Királyi felség.
Miben segíthetek?
A beköltözéskor a feleségemmel észrevettük,
hogy nagyszámú windsori épület
üres és kihasználatlan.
Konkrétan...
a régi kanonok rendház,
egy vagy két épület a Denton's Commonson,
a North Walls összes háza, a kiskanonok régi otthonai.
Tudom, hogy ez kissé...
tolakodó a részemről, de
használhatnám az egyiket?
Az nem tetszik, amit kapott?
Nem,
nem otthonnak kellene.
Régóta van egy álmom, egy célom,
egy akadémia vagy konzervatórium indítására.
- Mire? - Személyes és lelki fejlődés céljából.
Feltűnt valami magaom,
illetve elnézve
másokat is,
hogy elérünk egy bizonyos kort, ahonnan nincs tovább.
Mint egy válság, ha úgy tetszik.
Nincsenek kilátások, csak belesüppedés.
Ez igen gyakori üzletemberek és vezetők körében,
és ugyanez van a papoknál is.
Különösen magas az elégedetlenség szintje
a karrierjük derekán lévő papoknak,
és úgy véltem, az egyik épület idilli lenne,
egy remek hely a papoknak, ahol feltöltődhetnek,
elmélkedhetnek, újra fellelkesülhetnek.
Mivel?
Beszélgetéssel, olvasással, gondolkodással.
Szabad megjegyeznem, hogy az elképzelése hibás?
Nem beszélgetéssel vagy elmélkedéssel lelkesítheti őket,
hanem cselekvéssel.
Valahogy így. Így lehet kijutni az állóvízből.
De ha az egyik épület szabad,
és üres csevejjel kívánja megtölteni,
csak tessék.
Köszönöm, uram.
Nem kell sokáig várnunk. Tizenhét percnél tartunk.
A leszálló jármű levált a vezérlőegységről,
és elkezdett leereszkedni a Hold felszínére.
Armstrong és Aldrin a holdkompot
megperdíti, hogy Collins...
- Nigel, ébressze fel a gyerekeket! - Igen, uram.
- Szóljon a királynőnek, köszönöm. - Uram.
András, drágám. Itt az idő.
Eduárd. Ébresztő.
Vegyétek a köntöst.
Gyerünk, Eduárd! Siess!
Várj!
- Menjünk! - Gyerünk!
- Nagyon izgalmas este, ugye? - Az biztos.
Nigel, csatlakozik hozzánk egy italra?
Jó lenne. Köszönöm, asszonyom.
Nincs mit.
Michael Collins maradt a fedélzeten,
vagyis, mikor elhalad a Hold mögött,
teljesen el lesz zárva az emberiségtől.
Az univerzum legmagányosabb lénye lesz.
- Gyorsan, András! - Gyorsan!
Gyertek, gyerekek. Gyorsan!
- ...az égbolt úttörői. - Ülj le.
Elég az ugrálásból.
Csak pár ezer méter van a Holdig.
Egek!
A leszállási helyüket
a simasága miatt választották, de...
Üljön le, kérem!
...egy kő vagy kráter legkisebb koccanása tönkreteheti a kompot...
- Italt, uram? - Robert, látja?
- Robert szülinapja van. - Nagy magasság.
Houston, kicsit ingadozik...
- Le fognak szállni. - Hű!
- Mi ez? - Nem tudom.
Nehéz elhinni.
- John, lemaradsz róla. - Igen.
Mit mondanak?
Hogy kézzel irányít. Valami nincs rendben.
- Hihetetlen. - Tudom.
Százöt méter. Sebesség egy.
- És ha nem szállnak le? - Vízszintes sebességre állunk.
Kifogynak az üzemanyagból. Csendet kérek. Csitt.
Tizenkét méter, még egy.
Kérlek!
Most szállnak le.
- Mi történik most? - Nem tudom.
Houston, itt a Nyugalom Bázis.
A Sas leszállt.
- Ember a Holdon. - Megcsinálták.
Ember szállt a Holdra.
- Láttad? - Igen, apu.
...elnézve ezeket a képkockákat, a csoda együttes érzése köti össze...
- Elképesztő. - ...az egész világot.
- Még sosem volt az egész bolygó... - Elrepülünk a Holdra?
Nem, drágám. Fejre vigyázz!
Meteor.
Mindannyiunk számára történelmi.
- Néhányunknak mennyei. - A Sas leszállt.
- Elhiszik, hogy a Holdon vannak? - És mégis...
...mindannyian, fajtól, nemtől vagy vallástól függetlenül,
egyek vagyunk ebben a rendkívüli emberi eredményben.
Oké, Neil, látjuk, ahogy mászol le a létrán.
A létra alján vagyok.
A holdkomp lábai két-három centiméterre a felszínbe süllyedtek,
bár a felszín
nagyon finom szemcsésnek tűnik közelebbről.
Egészen porszerű.
Ott lent, nagyon finom.
Leszállok a holdkompról.
Kis lépés ez egy embernek,
de hatalmas ugrás az emberiségnek.
Lenyűgözően szép.
Mint az Egyesült Államokban lévő sivatagok.
Más, de nagyon szép itt.
Komoly emlékeztető,
hogy fajunk mi mindenre lehet képes.
Nem csupán a mérnöki diadalt látjuk ma,
hanem az emberi ambícióét is.
A vágyunkat, hogy eljussunk a csillagokig.
És ez az új nézőpont, látni a Földet az űrből,
teljes egységében és összetartásában,
a gondolkodásunk példátlan megváltozását eredményezheti.
- Gyönyörű. - Nem semmi.
Elképesztő a látvány.
Elképesztő pusztaság.
Kormányzó úr, hölgyeim és uraim,
a Gyapjúszövet Küldöttség nagyra becsült tagjai.
Igazán megtisztelő,
hogy meghívtak ide Yorkshire-be,
a Thomas Burnley & Sons üzemébe.
Az úttörő munka, amit itt végeznek...
Eljön az idő,
a pillanat mindenki életében,
amikor a műfogsorok és más szájprotézisek nélkülözhetetlen dolgokká válnak.
A tavalyi felnőtt fogászati felmérés szerint...
Szabad?
- Maga irányít. - Én irányítok.
Mit csinál, uram?
- Erre nem kértünk engedélyt. - Nincs más jármű.
Uram!
A repülőgép üzemi plafonja 13 000 méter.
Mindketten tudjuk, hogy biztonsággal meghaladja.
Uram...
Gyerünk.
Istenem, nem gyönyörű?
De igen,
de a határán vagyunk annak, amire képes ez a gép.
Talán, de nézze!
Mi is éltünk.
Egy pillanatra.
Az első ember a Holdon elindult haza
egy órája és hat perce.
Az emberiség történetének új fejezete indult.
A holdversenynek vége.
E bolygó lakóinak
mit jelent ez a csodás vállalkozás?
"És nem hagyhatjuk abba a kutatást
És az lesz kutatásunk vége, Ha megérkezünk oda, ahonnan elindultunk
És először ismerjük fel azt a helyet."
T.S. Eliot szavai nem csengtek még ennél igazabban.
Az űrkutatás új korszakának hajnalán vagyunk.
Az űr ígérete még sosem tűnt...
Jó reggelt, uram!
- Királyi felség. - Jézusom!
Jó reggelt!
Van egy perce, hogy találkozzon az újonnan érkezőkkel?
A lelki betegeknek szánt koncentrációs táborban?
- A felépülés és megújulás központjában. - Értem.
Mindenféle korú ember érkezett az Egyesült Királyságból.
- Csatlakozik? - Mihez?
Megrekedt középszintű papok akadémiája.
Így van.
Ha nem vette volna észre, nem vagyok pap.
Csak köszönjön be!
- Mi, most? - Miért ne?
Jó. Üljön be!
A kétségbeesés jeleit kell mutatnom?
Teátrálisan sóhajtsak és nyögjek?
Szeretnék beilleszkedni.
Elhoztam főbérlőnket, őfelsége Edinburgh hercegét,
hogy beköszönjön.
- Hogy van, felség? - Jó reggelt!
- Királyi felség. - Jó reggelt!
- Jó reggelt, uram!
- Jó reggelt! - Felség.
Szóval...
mivel töltik idejüket?
Azon kívül, hogy rumlit csinálnak.
Azt derítjük fel, miért jöttünk ide
és mit szeretnénk elérni.
Foglaljuk röviden össze őfelségének.
Michael.
Azért jöttem, mert...
elértem egy bizonyos kort...
Nem kérdezek.
Úgy döntöttem, hogy lepontozom magam.
És megbuktam. Csúfosan.
- Édes istenem! - És miért?
Az egyházba való belépéskor
abban bíztam, hogy a kor
új felfedezésekhez,
bölcsességhez,
a hitem elmélyítéséhez,
növekvő nyájhoz vezet.
Ehelyett egy kis vidéki egyházközségben találtam magam,
csökkenő gyülekezettel.
- Csökkenő részvétellel. - Jól van.
És ez a csalódottság, az alulteljesítés
és a céltalanság érzését keltette önben?
Igen.
A céltalanság és a haszontalanság érzése...
Ez több személyre igaz.
Mert a nép elfordult tőlünk.
Elfordult az egyháztól.
Elvesztettük velük a kapcsolatot.
Egyre többen találják meg a spirituális igényeiket...
máshol.
Hol, például?
- A Holdon. - A Holdon. Igen, uram.
Ötszázmillió ember nézte a holdra szállást.
Ötszázmillió ember
megkapja a tévétől, amit régen az egyháztól kapott meg.
Az egybegyűltség, közösség, tisztelet, csodálat érzését.
Nos, ez is egy szélesebb eltolódás része volt,
a vallástól a tudomány felé.
Minél nagyobbak a tudományos eredmények, minél több rejtély oldódik meg,
minél több kérdésre kapunk választ,
annál kevésbé van szükség bármilyen istenre a válaszokhoz.
Keats jut eszembe.
"Mi van benned, Hold,
hogy ilyen erősen megmozgatod szívemet?"
Most már tudjuk, mi a Hold.
Semmi.
Csak por.
Csend.
Egyszínű üresség.
Nincs Isten a kövek és űrpor mögött,
csupán ismeretlen üresség.
"Mikor látom egeidet, a te újjaidnak munkáját
a holdat és a csillagokat, amelyeket teremtettél:
Micsoda az ember - mondom - hogy megemlékezel róla?
És az embernek fia, hogy gondod van reá?"
Vélemény, uram?
Nekem?
Elmondom, mit gondolok.
Még sosem hallottam ennyi öntelt, önsajnáló ostobaságot.
Keljenek fel a hátsójukról,
menjenek ki a világba és rohadtul tegyenek valamit!
Ezért vannak ennyire elveszve.
Úgy vélem, fontos, hogy minden ember nyomot hagyjon.
A tetteink határoznak meg. Tettek, nem szenvedés.
Ez a gondolkodás és beszélgetés.
Hadd kérdezzem meg.
Az asztronauták is ilyen katatóniások? Persze, hogy nem.
Túl elfoglaltak, mert valami látványosat tesznek.
És ezért egyek a világgal.
Egyek istenükkel,
és boldogok.
Ezt tanácsolom.
Kövessék Armstrong, Aldrin és Collins példáját.
Ezek az emberek csillagos ötösre vizsgáztak. Vannak válaszaik.
Nem egy önelégült, eredménytelen, egymást mélabúvaé fertőző csoport.
Ha a tettek mellett döntenek, takarítsák fel ezt a rohadt padlót.
Már megint.
Amikor az amerikai külügyminisztérium megkért...
A héten már másodszor.
...hogy küldjünk egy üzenetet a Holdra,
egy másik kérdést is feltettek.
Hányszor kötelezik a brit királyi családot,
hogy őzet egyen?
Nem.
Esküszöm, ha több ilyet kell egyek,
kinő a szarvam.
- Figyelsz? - Igen.
Csupa fül vagyok. Kicsi, barna, szőrös.
Ha egyben visszajutnak a Földre,
és ha minden teszt után állva maradnak,
szeretnénk-e fogadni az űrhajósokat?
Mi? Armstrongot, Aldrint és Collinst?
- A palotában? - Igen.
Győzelmi útra küldik őket.
Mondhatok igent?
Uramisten! Igen, kérlek.
Gondoltam, hogy ez felvidít.
Igen.
Fel kell vidulnom?
Egy kicsit.
A Heathrow repülőtérre érkeznek 2-kor.
Onnan átviszik őket a Grosvenor téri amerikai nagykövetségre,
hogy találkozzanak a nagykövettel.
Onnan jönnek a Palotába
őfelségéhez, a királynőhöz,
Erzsébet anyakirálynéhoz és Edinburgh hercegéhez,
Margit és Anna hercegnőhöz, András és Eduárd herceghez.
- És ez mikor lesz? - Négy körül, asszonyom.
Kapnak valamit? Teát?
Valószínűleg nem. Jobb, ha mozgásban vannak a dolgok, nem ülnek le.
Egyetértek.
Maximum fél óra érkezéstől indulásig.
Értem.
Kérnék valamit.
- Ha szabad. - Uram!
Ahelyett, hogy beállnék a sorba,
találkozhatnék egyedül is az űrhajósokkal,
egy külön, privát találkozón?
Mint repülős a repülősökkel.
Mint pilóta a pilótákkal.
Beszélek a nagykövettel,
de biztos, hogy részünkről lehetséges.
Tizenöt perc elég lenne?
Tizenöt perc?
Nagyon zsúfolt a programjuk.
Hogy az emberiség legnagyobb eredményéről beszéljünk?
Nem,
semmire sem elég.
Látom, csak ennyit kapok.
KÉRDÉSEK
Az Apollo-programosok Berlinből jöttek Londonba,
hogy megkezdjék a huszonkét és negyedórás látogatásukat,
ami ugyanolyan pontosságot és időzítést igényel, mint az űrküldetésük.
A világhírű "Holdon járt" emberek,
Neil Armstrong, Buzz Aldrin és Michael Collins,
és feleségeik
az eddigi legmelegebb üdvözletet kapták a britektől.
Az űrhajósok elismerték, hogy kezdik érezni a 22 országos
útjuk terheit.
Itt lépett először a Holdra a Föld egy lakója.
1969. július.
És mindent világosan látok.
A fény eléggé vakít,
hátulról megvilágítva a holdkompot, minden nagyon jól látható.
Az embernek van sorsa e bolygón túl is?
- Gyönyörű. - Nem semmi.
Elképesztő a látvány.
Az amerikai űrhajósok a Buckingham-palotába érkeznek.
Neil Armstrong, Buzz Aldrin és Michael Collins világhírű csapata...
- Felség, Mr. Neil Armstrong. - Üdvözlöm.
- Örvendek! - Én is!
- Mrs. Armstrong. - Üdv.
- Michael Collins ezredes. - Üdv!
- Örvendek. - Nagyon örülök.
Nagyon örvendek, fiatalember.
Uram!
Ne mondd, hogy a gyerekekről akarsz beszélni!
- Régóta várnak? - Csak pár perce, uram.
Mr. Neil Armstrong, Michael Collins ezredes
és Edwin Aldrin ezredes, felség.
- Óriási megtiszteltetés, uraim. - Uram.
- Gratulálok mindannyiuknak! - Uram.
Foglaljanak helyet!
Nem kell ilyen szorosan ülni. Amint látják, rengeteg hely van.
Látom, ugyanúgy ülnek,
mint a parancsnoki egységben.
Nem tudom, bárki mondta-e, de magam is pilóta vagyok,
és...
- Jól van? - Igen, uram, csak nátha.
- Tessék. - Én...
- Tiszta, esküszöm. - Köszönöm.
Mindannyian megfáztak.
Igen.
Nos, itt vagyunk.
Csak el akarom mondani, mennyire csodálom, amit tettek.
Csodálatos.
És azt, hogy valamilyen szinten azonosulok magukkal.
- Egészségére! - Elnézést.
Én...
leírtam pár kérdést.
Úgy képzeltem, hogy technikai kérdéseket
akarok feltenni.
Milyen megtapasztalni ilyen nagyságú g-erőt,
és a többi, de...
De...
De most tudom, hogy...
amikre választ akarok kapni...
Ehhez túl fiatalok, azt hiszem, de...
Eljön az idő, amikor mindenki számot vet
az elért teljesítményével.
És azon helyzetem miatt, amiért itt vagyok,
aki lettem,
akit elvettem,
én...
Nem tudtam elérni, amit szerettem volna...
mint férfi,
mint kalandor,
és látni a három hőst munka közben,
olyan volt, mint egy álom.
Ezért ragadtam meg a lehetőséget, hogy találkozzam önökkel,
még ha csak tíz percre is, hogy megkérdezzem...
mire gondoltak...
odakint.
Neil?
Nos...
megkönnyebbültem, hogy sikeresen teljesítettük a küldetést.
Hát persze.
És lenyűgöző volt a látvány is, ugye?
- Igen, valóban. - Rendkívüli.
Azt hiszem, nem igazán...
abban az értelemben beszélek a látványról....
Inkább a kilátások,
a megfigyelések...
a mi helyünkről.
Őszintén szólva erre nem volt sok időm.
Pilótaként tudja, hogy mindennél feljebb való
a protokoll és az eljárás.
- Be kell tartani a szabályokat! - Igen.
Űrhajósként ez duplán igaz.
Időnk nagy részét a kezünkben lévő listákkal töltöttük,
pipálással.
Pipa, ellenőrizve.
Annyira a küldetésprotokollra kell figyelni,
hogy soha nem lehet kinézni.
- Ennyire lefoglal. - Értem.
Rövid póráz.
Nem beszélve a piszok fáradtságról.
Nem számít a gyakorlás, az alvást nem lehet megszokni.
Alvás.
Neil, miért nem mondod el őfelségének,
mi történt a holdséta után?
- Szeretném hallani. - Meghallgatná.
- A holdséta után... - Végignéztem. Minden lépést.
És visszaültem a kompba, és tudtam, hogy pár órám van
a pihenésre, mielőtt újra felszállunk...
- Lehajtottam a fejem, becsuktam a szemem. - Várjon!
Csak ezt a zajt hallottam. Bumm, bumm!
Bumm, bumm.
- Micsoda? - Bumm, bumm, bumm!
A modulon kívülről?
- Durva. Tudja, mi volt? - Mi?
A vízhűtő.
Az zajongott. Bumm, bumm, bumm!
Vízhűtő.
A világ legnagyobb mérnökei terveznek egy rakétát a Holdra,
de nem tudnak egy rendes vízhűtőt csinálni.
Igaza volt. Tele volt meglepetésekkel.
Értem.
Volt más kérdése?
Nem.
Akkor megengedi, hogy mi kérdezzünk?
Persze.
Milyen érzés?
Micsoda?
Ilyen helyen élni.
Hallottuk, hogy ezer szoba van.
És ha összeadnánk a folyosók hosszát,
hat kilométert tennének ki.
Nos...
Igaz, hogy dudára ébred?
És hány alkalmazottja van?
És hány palotája? Úgy hallottuk, 12.
És ismeri ezeket a képeken?
A rokonai?
A kutyák a szobában alszanak?
- Az az enyém. - Igenis.
Köszönöm. Verseny a tetejéig.
Menj!
- Igen! - Egy hajszálon múlt.
- Egy, kettő, három. - Csíz!
Még egyet!
Nem tudom, mit gondoltam.
Azt hittem, óriások, istenek.
Igazából csak három kisember.
Sápadtan, náthásan.
Légy megértőbb!
Ezek miatt tökéletesek a feladatra.
De hiányzik az érzékük vagy képzeletük.
A kötelesség, a szerénység és a megbízhatóság érzése.
Az eredetiség vagy spontaneitás totális hiánya.
De ettől lesznek egy válságban tökéletesek.
És teljesen normálisak, ha találkozol velük.
Képzeld csak el!
Elmennek a Holdig és egészségesek maradnak,
de egy londoni útba majd' belehalnak.
Nem az ő hibájuk.
Sosem akartak közszereplők lenni,
és most egy esemény miatt örökké azok lesznek.
Űrhajósnak remekek, de...
emberileg csalódást okoztak.
Életük hátralévő részét bazári majomként töltik,
nem merik kitárni a szájukat,
tudva, hogy kiderül, kik valójában,
és hogy biztosan csalódást okoznak.
Ezért megérdemlik a sajnálatot.
Szerencse, hogy nem voltak kis zöld emberek.
Elnézhető, ha azt hitték:
"ha ez minden, amit a Föld nyújtani tud,
kerüljük el a helyet."
Nem volt konkrét pillanat, mikor kezdődött.
Inkább fokozatos volt.
Egy pár csepp kétely,
elégedetlenség,
betegség, kellemetlen érzés.
A körülöttem lévők felfedezték általános...
ingerlékenységem.
Persze ez nem újdonság.
Általában civódó típus vagyok,
de be kell ismernem, hogy mostanában még inkább az vagyok.
Nem beszélve a szinte féltékeny rajongásról
a fiatal űrhajósok eredményei iránt.
Megszállottan edzek.
Képtelen vagyon nyugalmat lelni,
vagy elégedettséget,
vagy beteljesülést.
És elnézve ezeket a tüneteket,
nem kell zseninek lenni, hogy...
mind azt mutatják, a kellős közepén vagyok...
Ki sem tudom mondani, milyen válságnak.
Annak a válságnak.
És...
Persze lehet olvasni másokról, akik válságba kerülnek,
és ahogy ők, te is a szokott helyeket nézed,
a szokásos dolgokhoz fordulsz, és próbálod jobban érezni magad.
Néhányat bevallhatok, néhányat nem kellene.
Az anyám nemrég halt meg.
Látta, hogy valami hiányzik.
Ez a jó szó, igen.
Hiányzik.
Látta, hogy valami hiányzik a legkisebb gyerekéből.
Az egyetlen fiából.
Hit.
"Milyen a hited?", kérdezte.
Azért jöttem, hogy beismerjem,
hogy elvesztettem.
És...
anélkül mink van?
A...
A magány
és üresség és csalódás,
hogy eljutunk a Holdra,
s nem találunk mást, csak kísértő sivárságot,
kísérteties csendet,
szomorúságot.
Ez a hitetlenség.
Az, amit ott találtunk...
nem csoda, eksztázis, csoda volt...
nem az isteni teremtés csodája, nem Isten terve.
Mit próbálok mondani?
Azt, hogy...
a problémáink megoldása
szerintem nem a...
a rakétában rejlik, nem a tudományban vagy a technikában,
sem a bátorságban.
Nem, a válasz itt van.
Vagy itt, vagy bárhol, ahol a hit lakozik.
És Woods esperes,
kigúnyoltam önt
azért, amit ön és ezek a szegény, elzárt, elveszett lelkek
próbálnak elérni itt, a Szent György-házban,
de már tele vagyok tisztelettel
és csodálattal,
és nem kevés kétségbeesés
mondatja velem, hogy:
"Segítség."
Segítsenek.
És be kell ismernem...
hogy míg az a három űrhajós
minden dicséretet és tiszteletet megérdemel a hősiességéért,
jobban féltem ma idejönni,
mint amennyire rakétára szállni félnék.
Fülöp herceg és Robin Woods esperes életre szóló barátok lettek.
A Szent György-ház több mint 50 éve központja
a hit és a filozófia felfedezésének.
Ennek sikere az egyik olyan eredmény, amelyre Fülöp herceg méltán lehet büszke.
A feliratot fordította: Keil Dóra