‫- סדרה מקורית של NETFLIX -‬
‫בקרוב תצאו לירח, מסע של 384 אלף ק"מ.‬
‫אם תצליחו, תהיו האנשים הראשונים‬
‫שיצעדו על גוף שמימי אחר משלנו.‬
‫מה אתם מצפים לגלות?‬
‫לדעתי, מה שחשוב יותר מהתשובות שנמצא...‬
‫- מרכז החלל נאס"א, יוסטון, טקסס‬ ‫חמישי ביולי 1969 -‬
‫היא העובדה שיהיו לנו עוד שאלות רבות לשאול.‬
‫מר ארמסטרונג.‬ ‫-ניל.‬
‫ניל! מרווין מיילס, לוס אנג'לס טיימס.‬
‫הנחיתה על שטח הירח נראית מאתגרת מאוד.‬ ‫באיזו מידה תתקרבו אל פני השטח‬
‫ועד לאיזה גובה תוכלו לבטל את המשימה,‬ ‫במקרה הצורך?‬
‫ביצענו שיפורים משמעותיים בבקרי הטיסה‬ ‫בחודשים האחרונים.‬
‫הנחיתה באמצעות כוח הדחף תנוהל על ידי מחשב,‬ ‫ברובה.‬
‫קולונל אולדרין, לאחר שתנחתו על הירח,‬
‫מה מחשבותיך על הרגעים הראשונים?‬
‫האם יש לך ציפיות, תקוות, חרדות?‬
‫ובכן, מיד לאחר הנחיתה,‬
‫דאגתנו הראשית היא לשלמות רכב הנחיתה הירחי.‬
‫אם הרכב לא יישאר שלם, לא נוכל להמשיך בבטחה‬ ‫ולבצע את העבודה בשטח הירח ולחזור להקיפו.‬
‫אלה האסטרונאוטים?‬
‫אתם אנשים צנועים...‬ ‫-מדוע הם בקופסה?‬
‫כדי שלא ידבקו בחיידקים.‬
‫...מגלם בתוכו משהו אנושי מאוד.‬
‫את מתכוונת לשבת או לרחף סביב?‬
‫...להגיע לקצה גבול היכולת.‬
‫מבלי חקירה ושאילת שאלות,‬
‫האם אין אנו גוזרים קיבעון על המין האנושי?‬
‫במשרד החוץ האמריקני שאלו אם אעביר מסר.‬
‫איזה מסר?‬ ‫-עבור האסטרונאוטים היוצאים לירח.‬
‫הם יצרו קשר עם מספר אנשים בעולם.‬
‫חתך של הציוויליזציה האנושית,‬
‫כדי להעביר מסר של אחדות אנושית משותפת.‬
‫מה אמרת?‬
‫"בשם העם הבריטי,‬
‫אני מצדיעה לכישרון ולאומץ שהביאו את האדם‬ ‫לירח. ‬
‫מי יתן שמסע זה יגדיל את הידע‬
‫ואת רווחתה של האנושות."‬
‫אחד ממסרייך הטובים.‬
‫איך המסר יועבר?‬
‫על דיסק, מסתבר.‬
‫איזה דיסק?‬ ‫-דיסק סיליקון.‬
‫הם שלחו תמונה.‬
‫זהו דיסק זעיר ועליו כיתוב מיקרוסקופי‬ ‫באותיות זהב:‬
‫"מכדור הארץ, יולי 1969."‬
‫הם מתכוונים להשאיר זאת בנרתיק לבן.‬
‫עם ענף עץ זית.‬
‫ענף עץ זית?‬ ‫-כן, כדי שאנשים ירוקים קטנים ינופפו בו.‬
‫אני הולכת לישון.‬
‫מחר הכנסייה בשעה תשע, לא עשר.‬
‫למה אנחנו עושים את זה?‬
‫כל שבוע, כמו למינגים.‬
‫מה זה נותן לך?‬
‫בכנות.‬ ‫-הכנסייה?‬
‫זו הזדמנות לעצור ולהרהר.‬
‫לחשוב על השבוע שחלף ולהתכונן לבא אחריו.‬
‫אפשר פשוט להשתמש ביומן.‬
‫וכדי לחשוב על השאלות הגדולות בחיים.‬ ‫-אלא שלא עושים את זה.‬
‫המחשבות נתונות בעיקר...‬
‫לשטויות העגמומיות שהדיקן מדבר עליהן‬
‫ולמה הוא לא סותם את הפה?‬ ‫-הוא איתנו כמעט 20 שנים.‬
‫הוא אולי נאמן, אבל הוא לא מעניין.‬
‫שלום.‬ ‫-בוקר טוב.‬
‫"פה להם ולא ידברו.‬
‫עיניים להם ולא יראו.‬
‫אוזניים להם ולא ישמעו.‬
‫אף להם ו..."‬
‫את רואה?‬
‫זה לא טקס, זו הרדמה כללית.‬
‫"לא יריחון.‬
‫כמוהם, יהיו עושיהם‬
‫כל אשר בוטח בהם"...‬
‫זהו, זו הפעם האחרונה.‬
‫"ואלוהים"...‬
‫מכאן ואילך, כשתהיו כאן ביום ראשון,‬
‫אני אנצל את השעה הזו בצורה יעילה.‬
‫"כי לשמו תן התהילה‬
‫לא לאלילים."‬
‫מייקל.‬ ‫-גבירתי.‬
‫האם ניתן לומר שהדיקן הגיע...‬
‫איך לומר זאת במילים עדינות... להתיישנותו?‬
‫הבחנתי באדם או שניים שניסו שלא להירדם.‬
‫נוכל להתחיל לחפש מחליף, בדיסקרטיות.‬ ‫-האם זה אפשרי? מישהו עם קצת יותר...‬
‫אופי.‬ ‫-לדעתי.‬
‫תשוקה.‬ ‫-זהו.‬
‫פלפל.‬ ‫-כן, תודה.‬
‫מרץ.‬ ‫-תודה.‬
‫וכאן בקייפ קנדי, נצא כולנו לירח הבוקר.‬
‫את מסתכלת, אן?‬ ‫-אן!‬
‫סטורן חמש הכביר, טיסת האקספרס לירח,‬
‫הכל מוכן לצאת מכן מספר 39 בקייפ קנדי,‬
‫בעוד 30 דקות לפי התכנון.‬
‫אירוע עצום זה מאחד את העולם כולו,‬
‫משום שכל העולם עשוי להתעניין במסע זה,‬
‫ולאחר מסע זה,‬
‫אנו, בכדור הארץ, נשתנה לחלוטין.‬
‫- 16 ביולי, 1969 -‬
‫איפה היא?‬ ‫-מי, אדוני?‬
‫אם אני אומר "היא" ואנחנו בארמון בקינגהאם,‬
‫למי אני מתכוון, לדעתך?‬
‫הנה את.‬
‫חיפשתי אותך בכל פינה. איפה היית?‬ ‫-ראיינתי בטלפון מועמדים לתפקיד הדיקן החדש.‬
‫יש מועמד טוב?‬ ‫-כן, לדעתי מצאתי מישהו.‬
‫בן כמה הוא?‬ ‫-בגילך, הייתי אומרת.‬
‫באמת?‬ ‫-והוא מתאים.‬
‫למה?‬ ‫-למה שביקשתי ממנו לעשות.‬
‫שיגור בעוד 15 שניות. בקרים פנימיים.‬
‫שתיים עשרה, אחת עשרה, עשר, תשע...‬
‫החל רצף הצתה.‬
‫שש...‬
‫חמש, ארבע, שלוש, שתיים, אחת.‬
‫שיגור, יש לנו שיגור.‬ ‫-המראה!‬
‫שיגור אפולו 11, במחצית השעה ועוד שתי דקות.‬
‫נפלא.‬ ‫-הם עשו את זה.‬
‫יוצא מהכלל.‬
‫אלו אנשים, איזה אומץ.‬
‫המגדל פנוי.‬ ‫-הכול לפי התוכנית.‬
‫ניל ארמסטרונג מדווח על עלרוד מתגלגל‬
‫ששם את אפולו 11 ב...‬
‫אחת עשרה, יוסטון, הדחף פועל בכל המנועים,‬ ‫אתם נראים טוב.‬
‫רות, נשמע היטב, יוסטון.‬
‫היפרדות חצאית.‬
‫רות, מאשרים היפרדות חצאית.‬
‫המגדל ניתק.‬ ‫-רות, מגדל.‬
‫ניל ארמסטרונג מאשר שהיפרדות חצאית המנועים‬ ‫ומגדל המילוט מהשיגור הושלמו.‬
‫אפולו 11, כאן יוסטון.‬
‫עוד פחות מדקה להצתה, הכול בסדר.‬
‫רות.‬
‫הצתה.‬
‫אנו מאשרים הצתה ופעולת דחף.‬
‫אפולו 11 נכנסת כעת לכוח הכבידה הירחי,‬
‫כך שהשתחררה ממסלול ההקפה סביב כדור הארץ‬
‫והיא נעה במהירות עצומה של 38 אלף ק"מ לירח.‬
‫האסטרונאוטים השלימו כעת את הטרנספוזיציה,‬ ‫תמרון עגינה ופריקה.‬
‫זהו תמרון מסוכן בו הכלי העיקרי, קולומביה,‬
‫נפרד משאר החללית ונסחף קדימה מעט,‬
‫אז הוא מתהפך ומתחבר מחדש לרכב הירחי, הנשר.‬
‫התצורה החדשה הזו מתנתקת אז מטיל הסטורן.‬
‫כפי שאמרתי, כל זה מסמר שיער,‬
‫אך נדמה שהכול עובד כמתוכנן.‬
‫ביום שלישי בשבוע הבא תהיה בצ'שייר,‬
‫שם תבקר בחברת המלח הבריטית בע"מ.‬
‫ביום רביעי תהיה בנורפולק,‬
‫שם תחנוך תחנת גז חדשה.‬
‫ביום שישי תהיה במקלספילד...‬
‫- דיילי אקספרס‬ ‫המרוץ לירח -‬
‫לרגל היום הפתוח של הוועד למחקר המיכון.‬
‫בארוחת הערב מטעם איגוד הבטון הבריטי...‬
‫- איבנינג ניוז‬ ‫ועכשיו, לירח -‬
‫שם תתבקש להציג פרס.‬
‫אוכל להפריע לרגע, הוד מעלתך?‬ ‫-מה?‬
‫הדיקן החדש של וינדזור, רובין וודס,‬
‫תוהה אם תוכל להקדיש לו רגע.‬
‫יש לו בקשה.‬ ‫-בסדר. תכניס משהו ליומן.‬
‫עוד אירוע מרגש לצפות לו,‬
‫יחד עם הענקת פרסי איגוד הבטון הבריטי.‬
‫זו בדיחה?‬ ‫-לצערי לא, אדוני.‬
‫למען האמת, הוא כאן כעת.‬
‫שלום?‬
‫הוד מעלתך.‬
‫איך אוכל לעזור?‬
‫בזמן שהתמקמנו כאן,‬
‫אשתי ואני לא יכולנו שלא להבחין במבנים רבים‬ ‫הנמצאים בווינדזור ונטושים לחלוטין.‬
‫הכוונה ל...‬
‫גדרת התותחים הישנים,‬
‫אחד משני הבניינים בדנטונס קומונס,‬
‫כל הבתים לאורך החומות הצפוניות,‬
‫המעון הישן סמוך לתותחים הקטנים,‬
‫ברור לי שכל זה...‬
‫מעט נועז מצידי, אך תהיתי אם אוכל להשתמש‬ ‫באחד מהם.‬
‫הבית שנתנו לך אינו לטעמך?‬
‫לא,‬
‫זה לא יהיה בית.‬
‫במשך זמן רב, היה לי חלום, שאיפה,‬
‫לפתוח אקדמיה או קונסרבטוריון.‬
‫לשם מה?‬ ‫-צמיחה אישית ורוחנית.‬
‫משהו שהבנתי מניסיוני,‬
‫אך גם נתקלתי בכך ב...‬
‫ובכן, אצל אחרים,‬
‫שמגיעים לתקרה בגיל מסוים,‬
‫למשבר, אם תרצה.‬
‫אנו מאבדים את התמונה הגדולה ושוקעים.‬
‫הדבר נפוץ בקרב אנשי עסקים ומנהלים,‬
‫ואנשי הכמורה אינם יוצאי דופן.‬
‫אנו נתקלים ברמה גבוהה של חוסר סיפוק‬
‫בקרב אנשי הכמורה הנמצאים באמצע הקריירה‬ ‫וחשבתי שאחד ממבנים אלה, המוקף נוף נהדר,‬
‫יהיה מקום נהדר בו כמרים יוכלו להתאוורר,‬
‫להגות ולהתמלא מרץ לעבודה מחודשת.‬
‫ואיך יעשו זאת?‬
‫בשיחות, קריאה, חשיבה.‬
‫יורשה לי לומר שיש פגם בתוכניתך?‬
‫שיחות ומחשבות אינן ממריצות.‬
‫הפעולה היא הממריצה.‬
‫כמו כאן. ככה לא שוקעים.‬
‫אבל אם אחד מהמבנים הללו פנוי‬
‫ותרצה למלאו בטחינת מים ובמחשבות,‬
‫עשה כרצונך.‬
‫תודה, אדוני.‬
‫אין עוד זמן רב, 17 דקות החל מעכשיו.‬
‫- 20 ביולי, 1969 -‬
‫רכב הנחיתה נפרד מרכיב הפיקוד‬
‫והחל לרדת אל שטח הירח. ארמסטרונג ואולדרין‬ ‫ישלחו כעת את רכב הנחיתה הירחי,‬
‫אז יבוצע תמרון הדומה לפירואט, וקולינס...‬
‫נייג'ל, תעיר את הילדים?‬ ‫-כן, אדוני.‬
‫ותעדכן את המלכה, בבקשה. תודה.‬ ‫-אדוני.‬
‫אנדרו, יקירי, הגיע הזמן.‬
‫קדימה.‬
‫אדוארד. זמן לקום.‬
‫קדימה. תתלבש.‬
‫קדימה, אדוארד, מהר.‬
‫רגע.‬
‫נלך.‬ ‫-קדימה!‬
‫זה ארוע מרגש מאוד, הלא כן?‬ ‫-בהחלט.‬
‫תצטרף אלינו למשקה, נייג'ל?‬ ‫-זה יהיה נחמד מאוד. תודה, גבירתי.‬
‫אין בעד מה.‬
‫מייקל קולינס נותר לבדו במסלול ההקפה‬
‫וכשיעבור מאחורי הירח,‬
‫הוא יהיה מנותק מהאנושות לחלוטין.‬
‫האיש הבודד ביותר ביקום.‬
‫מהר, אנדרו.‬ ‫-מהר.‬
‫קדימה, ילדים. מהר.‬
‫חלוצי החלל.‬ ‫-נסה לשבת בשקט.‬
‫מספיק לקפץ.‬
‫רק כמה מאות מטרים מעל פני הירח.‬
‫אלוהים.‬
‫אתר הנחיתה שלהם נבחר בשל פני השטח החלקים,‬ ‫אך אין הוא...‬
‫שב, בבקשה.‬
‫מגע קל בסלע או מכתש‬
‫עשוי להשבית את רכב הנחיתה...‬
‫משקה, אדוני?‬ ‫-רוברט, אתה רואה?‬
‫זה יום ההולדת של רוברט.‬ ‫-מעט גבוה מדי.‬
‫יוסטון, יש תנודות ב...‬
‫הם עומדים לנחות.‬ ‫-תראו.‬
‫מה זה?‬ ‫-לא יודע.‬
‫כן, קשה להאמין.‬
‫ג'ון, מהר, אתה תפספס את זה.‬ ‫-כן.‬
‫מה הם אומרים?‬
‫הוא עבר לשליטה ידנית, משהו השתבש.‬
‫זה לא נראה אמיתי.‬ ‫-אני יודעת.‬
‫שמונים ושמונה מטרים. יורד בארבע.‬
‫מה יקרה אם לא יוכלו לנחות?‬ ‫-מהירות אופקית...‬
‫הם בטח...‬ ‫-לא, ייגמר להם הדלק. שקט, בבקשה!‬
‫שלושה עשר מטרים, יורד ב-2.5. ניתוק.‬ ‫-בבקשה.‬
‫הם עומדים לנחות.‬
‫מה קורה עכשיו?‬ ‫-אני לא יודעת.‬
‫יוסטון, כאן בסיס טרנקוויליטי.‬
‫הנשר נחת.‬
‫אדם על הירח!‬ ‫-הם עשו את זה!‬
‫האדם נחת על הירח.‬
‫ראית?‬ ‫-כן, אבא.‬
‫בצפייה בתמונות אלה הערב, העולם מתאחד...‬
‫יוצא מהכלל.‬ ‫-...בתחושת פלא.‬
‫מעולם לא היה כדור הארץ...‬ ‫-שנטוס לירח?‬
‫לא, יקירי, תיזהר על הראש שלו.‬
‫מטאור.‬
‫...לכל אחד מאיתנו, זה היסטורי.‬
‫עבור חלקנו, זהו דבר שמיימי.‬ ‫-הנשר נחת.‬
‫היית מאמינה שהם על הירח?‬ ‫-ועדיין...‬
‫כולנו, ללא הבדל גזע, מין ודת,‬
‫מאוחדים כעת סביב הישג אנושי זה.‬
‫טוב, ניל, אנו רואים אותך יורד מהסולם.‬
‫אני בבסיס הסולם.‬
‫חלקו התחתון של רכב הנחיתה הירחי נמצא בקרקע‬ ‫בעומק של כחמישה סנטימטרים,‬
‫למרות שפני השטח מלאים גרגרים זעירים ‬ ‫כשמסתכלים מקרוב.‬
‫זה דומה לאבקה.‬
‫הגרגרים זעירים כאן למטה.‬
‫ארד מרכב הנחיתה כעת.‬
‫זהו צעד קטן לאדם,‬
‫צעד גדול לאנושות.‬
‫יש לו יופי ייחודי משלו.‬
‫זה כמו רמה מדברית בארה"ב.‬
‫זה שונה, אבל מאוד יפה כאן.‬
‫זו תזכורת עוצמתית ליכולת המין האנושי.‬
‫יום זה אינו תוצאה של הישג הנדסי בלבד,‬
‫זהו ניצחונה של השאפתנות האנושית.‬
‫התשוקה להגיע לכוכבים, פשוט כך.‬
‫לדעתי, נקודת המבט החדשה הזו,‬
‫ההסתכלות על כדור הארץ מהחלל,‬
‫כשאנו מאוחדים ומלוכדים,‬
‫אירוע זה יביא לכדי שינוי במחשבתנו.‬
‫נוף יפהפה.‬ ‫-נכון שזה משהו?‬
‫פשוט מראה נהדר מכאן.‬
‫שממה יפהפיה.‬
‫אדוני המושל, גבירותי ורבותי,‬
‫חברים יקרים ממשלחת טקסטיל הצמר.‬
‫אני מעריך את הכבוד שרחשתם לי‬
‫עם הזמנתכם אותי למפעל תומאס ברנלי ובניו‬ ‫ביורקשייר.‬
‫העבודה פורצת הדרך שאתם עושים כאן, מקבלת...‬
‫מגיע זמן,‬
‫רגע בחייו של כל אדם,‬
‫בו שיניים תותבות ושתלים אוראליים נוספים,‬ ‫הופכים לחלק הכרחי בחיים.‬
‫בשנה שעברה נערך סקר בנושא בריאות השיניים‬ ‫בקרב מבוגרים, 37 אחוזים...‬
‫אפשר?‬
‫השליטה בידך.‬ ‫-השליטה בידי.‬
‫מה אתה עושה, אדוני?‬
‫זה לא חלק מתרשים הטיסה.‬ ‫-אין מטוסים אחרים.‬
‫אדוני.‬
‫אדוני, תקרת הגובה למטוס זה היא 15 אלף רגל.‬ ‫-שנינו יודעים שאין סיכון לטוס גבוה יותר.‬
‫אדוני, אתה...‬
‫קדימה.‬
‫אלוהים, נכון שזה יפהפה?‬
‫בהחלט,‬
‫אבל הגענו לקצה גבול היכולת של מטוס זה.‬
‫אולי, אבל תראה.‬
‫גם חיינו...‬
‫רק לרגע.‬
‫האנשים הראשונים על הירח המריאו לשלב הראשון‬ ‫במסעם הביתה לפני שעה ושש דקות.‬
‫פרק חדש החל בהיסטוריה האנושית.‬
‫המרוץ לירח נגמר.‬
‫לאנשי הכוכב הזה,‬
‫מהי משמעות המיזם המדהים הזה?‬
‫"אנחנו לא נפסיק לחקור‬
‫ובסוף כל החקירות, נשוב למקום שבו התחלנו‬
‫ונכיר אותו לראשונה."‬
‫מילותיו של טי-אס אליוט‬
‫מעולם לא היו משמעותיות יותר.‬
‫אנו עומדים בפתחו של עידן חדש בחקר החלל.‬
‫ההבטחה המגולמת בחלל‬
‫מעולם לא הייתה אמיתית יותר...‬
‫בוקר טוב, אדוני.‬ ‫-בוקר טוב, אדוני.‬
‫הוד מעלתך.‬ ‫-אלוהים.‬
‫בוקר טוב.‬
‫תהיתי אם יש לך רגע פנוי, אדוני,‬
‫לפגוש את האורחים החדשים.‬
‫זה מחנה הריכוז שלך לפגומים רוחנית?‬
‫אני מעדיף לקרוא לזה מרכז להחלמה והתחדשות.‬ ‫-ודאי.‬
‫זוהי קבוצת אנשים מעניינת מגילאים שונים,‬
‫מכל רחבי בריטניה. תצטרף אלינו?‬ ‫-להצטרף למה?‬
‫זו אקדמיה לכמרים חסומים מדרג הביניים.‬ ‫-נכון.‬
‫במקרה שלא שמת לב, איני כומר.‬
‫רק תאמר שלום.‬
‫מה, עכשיו?‬ ‫-למה לא?‬
‫בסדר. היכנס.‬
‫שאפגין ייאוש?‬
‫כדאי לי להיאנח ולגנוח בדרמטיות?‬
‫הייתי רוצה להשתלב.‬
‫הבאתי את בעל הבית שלנו,‬
‫הוד מעלתו, דוכס אדינבורו, ‬
‫יברך אותנו לשלום.‬
‫מה שלומך, הוד מעלתך?‬ ‫-בוקר טוב.‬
‫הוד מעלתך.‬ ‫-בוקר טוב.‬
‫בוקר טוב, אדוני.‬ ‫-בוקר טוב. הוד מעלתך.‬
‫אז...‬
‫מה עשיתם עד עכשיו?‬
‫חוץ מלעשות לנו בלגן בבית, אני רואה.‬
‫התחלנו בשיחה על הסיבה שהביאה כל אחד מאיתנו‬ ‫למקום זה, ושוחחנו על מה שנרצה להשיג.‬
‫אולי נחזור על הדברים בפני הוד מעלתו.‬
‫מייקל.‬
‫טוב, אני כאן כי...‬
‫לאחרונה, הגעתי לגיל מסוים...‬
‫לא אשאל.‬
‫החלטתי לתת לעצמי ציון.‬
‫והרגשתי שציוני הוא "נכשל".‬
‫אוי, לא.‬ ‫-ומה הסיבה לכך?‬
‫טוב, כשנכנסתי לכנסייה,‬
‫הרשיתי לעצמי לחלום שככל שאזדקן,‬
‫אגלה דברים חדשים,‬
‫אגיע לתובנות,‬
‫להעמקת אמונתי‬
‫ולטיפוחה של קהילה.‬
‫במקום זאת,‬
‫מצאתי עצמי בכנסייה קטנה באזור חקלאי,‬
‫עם קהילה מתדלדלת...‬
‫כמות מבקרים קטנה בכנסייה...‬ ‫-כן.‬
‫ואז חשת אכזבה,‬
‫תחושת כישלון וחוסר כיוון.‬
‫כן.‬
‫אותו חוסר כיוון וחוסר ערך...‬
‫הדבר משותף לעוד חבר או שניים מהקבוצה.‬
‫משום שהציבור התרחק מאיתנו.‬
‫התרחק מהכנסייה.‬
‫ברור שאנו לא מצליחים להתחבר לאנשים.‬
‫יותר אנשים מספקים את צרכיהם הרוחניים...‬
‫במקומות אחרים.‬
‫איפה, לדוגמה?‬
‫בירח. אני...‬ ‫-הירח. כן, אדוני.‬
‫חמש מאות מיליון איש צפו בנחיתה על הירח.‬ ‫-כן.‬
‫חמש מאות מיליון איש.‬
‫הם מצאו בטלוויזיה את מה שהכנסייה סיפקה להם‬ ‫בעבר.‬
‫תחושה של אחדות, קהילה, יראה ופלא.‬
‫ובכן, הסכמנו שמדובר בחלק ממגמה כוללת,‬
‫מעבר מדת למדע.‬
‫ככל שיגדלו הישגיו של המדע,‬
‫ככל שיותר תעלומות יזכו להסבר,‬
‫ככל ששאלות רבות יותר ייענו,‬
‫כך יפחת הצורך באלוהים כמקור התשובות.‬
‫אני נזכר בקיטס.‬
‫"מה יש בך, ירח,‬
‫המסוגל לרגש כך את ליבי?"‬
‫עכשיו אנו יודעים מהו הירח.‬
‫כלום.‬
‫אבק.‬
‫דממה.‬
‫חלל מונוכרומטי.‬
‫אין רמז לאלוהים בינות לסלעים ‬ ‫ולאבק הכוכבים,‬
‫זוהי רק שממה בלתי ידועה.‬
‫"כי אראה שמיך, מעשי אצבעתיך‬
‫ירח וכוכבים אשר כוננתה‬
‫מה אנוש כי תזכרנו?‬
‫ובן-אדם, כי תפקדנו?"‬
‫מה אתה חושב, אדוני?‬
‫אני?‬
‫אגיד לכם מה אני חושב.‬
‫מעולם לא שמעתי כאלה קשקושים מתיימרים, ‬ ‫המלאים רחמים עצמיים.‬
‫אתם צריכים להזיז את הישבן ולצאת לעולם,‬ ‫וכדאי מאוד שתעשו משהו.‬
‫לכן אתם אבודים כל כך.‬
‫אני מאמין שהגברים נועדו להטביע חותם.‬
‫הפעולה היא המגדירה אותנו, לא הסבל.‬
‫כל הישיבות האלה, המחשבות והדיבורים.‬
‫אשאל אתכם שאלה.‬
‫לדעתכם האסטרונאוטים בשמיים קטטוניים כמוכם?‬ ‫ודאי שלא.‬
‫הם עסוקים מדי בקביעת הישג מדהים.‬
‫כתוצאה מכך, הם אחד עם העולם,‬
‫אחד עם אלוהים‬
‫ומאושרים.‬
‫זו עצתי.‬
‫מצאו דוגמה באנשי מעש, כמו ארמסטרונג,‬ ‫אולדרין וקולינס.‬
‫כלומר, אלה אנשים שמקבלים ציון מאה משולש.‬ ‫להם יש תשובות.‬
‫לא לחבורה של מפסידנים שמרוכזים בפופיק שלהם‬ ‫ומדביקים זה את זה בייאוש תהומי.‬
‫אם תבחרו לפעול,‬
‫תוכלו להתחיל בניקיון הרצפה הארורה הזו.‬
‫לא שוב.‬
‫בערך באותו זמן שמשרד החוץ האמריקני ביקש...‬ ‫-...זו הפעם השנייה השבוע.‬
‫...שנשלח את המסר לירח על דיסק סיליקון,‬
‫נשאלנו גם שאלה נוספת.‬
‫בכמה ארועים המשפחה הבריטית המלכותית נאלצת‬ ‫לאכול בשר צבי בכל שנה?‬
‫לא.‬ ‫-באמת, אם אוכל עוד מזה, אני אגדל קרניים.‬
‫אתה מקשיב?‬ ‫-כן.‬
‫כולי אוזן. אוזן קטנה, חומה ופרוותית.‬
‫ובכן, במידה שיחזרו לכדור הארץ בשלום,‬
‫ובמידה שיצלחו את כל הבדיקות המתוכננות להם,‬
‫האם נרצה לפגוש את האסטרונאוטים?‬
‫מה? את ארמסטרונג, אולדרין וקולינס?‬
‫כאן בארמון?‬ ‫-כן.‬
‫הם נשלחים לסיבוב ניצחון בעולם.‬
‫האם להיענות בחיוב?‬
‫אלוהים. כן, בבקשה.‬
‫חשבתי שזה יעודד אותך.‬
‫בהחלט.‬
‫אני זקוק לעידוד?‬
‫קצת.‬
‫על פי התכנון,‬
‫הם יגיעו לשדה התעופה הית'רו ב-14:00. משם,‬ ‫הם ילקחו לשגרירות ארה"ב בכיכר גרוסוונור,‬
‫לפגישה עם שגריר ארה"ב.‬
‫משם הם יגיעו לארמון בקינגהאם‬
‫וייפגשו עם הוד מלכותן, המלכה,‬
‫המלכה האם, המלכה אליזבת ועם הוד מעלתו,‬ ‫דוכס אדינבורו, הנסיכות מרגרט ואן‬
‫והנסיכים אנדרו ואדוארד.‬
‫באיזו שעה זה יהיה?‬ ‫-בערך בארבע, גבירתי.‬
‫נגיש להם משהו? תה?‬
‫ככל הנראה, לא. חשבנו שעדיף שלא להתמהמה,‬ ‫ולא לשבת.‬
‫אני מסכימה.‬
‫לא יותר מחצי שעה בין הגעתם לעזיבתם.‬
‫כן.‬
‫ארצה לבקש בקשה.‬
‫אם יורשה לי.‬ ‫-אדוני.‬
‫במקום שאיכנס עם כל האחרים,‬
‫תהיתי אם יורשה לי להיפגש עם האסטרונאוטים‬ ‫ביחידות...‬
‫בפגישה נפרדת ופרטית.‬
‫בפגישה של אנשי צוות אוויר.‬
‫פגישת טייסים.‬
‫אדבר עם השגריר,‬
‫אך אני משוכנע שמבחינתנו, הדבר אפשרי.‬
‫האם רבע שעה תספיק?‬
‫רבע שעה?‬
‫יש להם סדר יום עמוס, לדעתי.‬
‫כדי לשוחח על ההישג הכביר בתולדות האנושות?‬
‫לא,‬
‫זה לא יספיק כלל.‬
‫נראה שזה כל מה שאקבל.‬
‫- שאלות -‬
‫הם נחתו בשדה התעופה הית'רו של לונדון‬ ‫בהגיעם מברלין,‬
‫אנשי צוות "אפולו" ששבו מהירח, החלו בביקורם‬ ‫שיימשך 22 ורבע שעות קדחתניות‬
‫ויידרשו לרמת דיוק ותזמון הזהה למשימת החלל.‬
‫צוות "האדם על הירח" הידוע בכל העולם,‬ ‫המורכב מניל ארמסטרונג, באז אולדרין‬
‫ומייקל קולינס, מלווים בנשותיהם,‬
‫זכו לאחת מקבלות הפנים האוהדות ביותר‬ ‫שהוענקו בבריטניה.‬
‫האסטרונאוטים הודו שהם חשים בהשפעת הביקור‬ ‫ב-22 מדינות.‬
‫כאן אדם מכדור הארץ‬
‫דרך לראשונה על אדמת הירח.‬
‫יולי 1969.‬
‫אני רואה הכול בבירור יחסי.‬
‫האור בהיר מספיק‬
‫ומאיר מאחורי רכב הנחיתה הירחי‬
‫והכל נראה בבירור.‬
‫האם יש לאדם גורל מעבר לכוכב זה?‬
‫נוף יפהפה.‬ ‫-נכון שזה משהו?‬
‫פשוט מראה נהדר מכאן.‬
‫האסטרונאוטים האמריקנים‬
‫מגיעים כעת לארמון בקינגהאם.‬
‫הצוות המהולל ברחבי העולם,‬ ‫ניל ארמסטרונג, באז אולדרין ומייקל קולינס.‬
‫הוד מלכותך, מר ניל ארמסטרונג.‬ ‫-שלום. ברוך הבא.‬
‫לעונג לפגוש בך.‬ ‫-ובך.‬
‫הגברת ארמסטרונג.‬ ‫-שלום.‬
‫קולונל מייקל קולינס.‬ ‫-שלום.‬
‫נעים מאוד.‬ ‫-לעונג לפגוש בך.‬
‫לעונג לפגוש בך, בחור צעיר.‬
‫אדוני.‬
‫בבקשה, אל תגידי לי שאת רוצה לדבר על ילדים.‬
‫הם חיכו זמן רב?‬ ‫-לא, רק כמה רגעים, אדוני.‬
‫מר ניל ארמסטרונג, קולונל מייקל קולינס‬
‫וקולונל אדווין אולדרין, הוד מעלתך.‬ ‫-זהו...‬
‫כבוד גדול עבורי, רבותי.‬ ‫-אדוני.‬
‫ברכותיי לכל אחד מכם.‬ ‫-אדוני.‬
‫שבו בבקשה.‬
‫אין צורך לשבת כל כך קרוב, יש...‬
‫ודאי תבחינו שיש כאן הרבה מקום.‬
‫הבחנתי שבאופן טבעי,‬
‫התיישבתם באותן עמדות של רכיב השליטה.‬
‫ובכן, איני יודע אם מישהו סיפר לכם, אבל...‬
‫אני טייס בעצמי ואני...‬
‫הכול בסדר?‬ ‫-כן, אדוני. רק הצטננות.‬
‫הנה.‬ ‫-אני...‬
‫זה נקי, אני מבטיח לך.‬ ‫-תודה.‬
‫אוי לי, כולכם מצוננים.‬
‫כן, זה נכון.‬
‫אז... הנה אנחנו.‬
‫רציתי רק לומר כמה אני מעריץ את ההישג שלכם.‬
‫זה פשוט יוצא מהכלל.‬
‫אבל בנוסף, רציתי לומר עד כמה אני מזדהה,‬ ‫במובן מסוים, עם מי שהינכם.‬
‫לבריאות.‬ ‫-סליחה.‬
‫אני...‬
‫כתבתי כמה שאלות.‬
‫ובכן, בתחילה חשבתי לשאול אתכם שאלות‬ ‫הנוגעות בעיקר לצד הטכני.‬
‫אתם יודעים, מה התחושה הפיזית של כוחות ג'י,‬ ‫המופעלים על הגוף בעוצמה כזו,‬
‫וכן הלאה, אבל...‬
‫תראו, אני...‬
‫הבנתי כעת ש...‬
‫השאלות שבאמת ארצה שתענו עליהן, הן...‬
‫אתם צעירים מכדי להבין, לדעתי, אבל...‬
‫מגיע זמן בחייו של אדם, בו הוא מתחיל להעריך‬ ‫את הישגיו.‬
‫ובשל העמדה בה אני נמצא,‬
‫בשל התפקיד שקיבלתי,‬
‫האישה שנשאתי...‬
‫אני...‬
‫ובכן, לא הצלחתי להשיג את הדברים שרציתי...‬
‫כגבר,‬
‫כהרפתקן,‬
‫וכשצפיתי בכם, שלושת הגיבורים, בפעולה,‬
‫הדבר דמה לחלום.‬
‫לכן קפצתי על ההזדמנות לפגוש בכם,‬
‫אפילו רק לעשר דקות, כדי לשאול...‬
‫מה חשבתם...‬
‫שם.‬
‫ניל?‬
‫טוב...‬
‫ברור שחשתי הקלה על השלמת המשימה.‬
‫לא, כמובן.‬
‫וראינו כמה נופים מדהימים, לא?‬
‫כן, בהחלט.‬ ‫-כן, יוצא מהכלל.‬
‫לדעתי, איני מתכוון...‬
‫לנוף, במובן הזה, אלא...‬
‫להשקפה,‬
‫להתבוננות ב...‬
‫במקום שלנו.‬
‫למען האמת, לא היה לכך זמן.‬
‫כטייס, אתה ודאי יודע שתשומת הלב נתונה,‬ ‫יותר מכל דבר אחר,‬
‫לנהלים ולשיטת הפעולה.‬
‫חייבים להיצמד לחוקים.‬ ‫-כן.‬
‫ובכן, כאסטרונאוט, זה נכון כפליים.‬
‫בילינו את כל הזמן עם רשימות בידינו,‬
‫וסימנו את המטלות שלנו.‬ ‫-סימון, בדיקה וחוזר חלילה.‬
‫העיניים דבוקות לתיאור המשימה במידה כזו, ‬ ‫שלא יוצא לך להסתכל החוצה. העסיקו אותנו.‬
‫אני מבין.‬ ‫-החזיקו אותנו קצר.‬
‫שלא לדבר על כמה עייפים היינו רוב הזמן.‬
‫לא משנה כמה תתאמן, לא תתרגל לשינה.‬
‫שינה.‬
‫ניל... אולי תספר להוד מלכותו,‬
‫מה קרה אחרי שהלכת על הירח?‬
‫אשמח לשמוע את זה.‬ ‫-הוא רוצה לשמוע.‬
‫טוב, אחרי ההליכה על הירח...‬ ‫-צפיתי בזה. בכל צעד.‬
‫חזרתי לחללית‬
‫וידעתי שיש לנו רק כמה שעות לנוח‬
‫לפני שנמריא שוב, אז אני...‬
‫הורדתי את הראש, עצמתי עיניים...‬ ‫-חכה...‬
‫אבל שמעתי רק רעש.‬
‫מה...‬
‫מה, מחוץ לחללית?‬
‫אני יודע, אתה יודע מה זה היה?‬ ‫-מה?‬
‫מתקן המים.‬
‫הוא השמיע רעש כזה...‬
‫מתקן המים.‬
‫המהנדסים הטובים בעולם‬
‫תכננו טיל שיקח אותנו לירח,‬
‫אבל לא יכלו לייצר מתקן מים נורמלי.‬
‫אז צדקת. המסע היה מלא הפתעות.‬
‫אני מבין.‬
‫היו לך עוד שאלות עבורנו?‬
‫לא.‬
‫אם כך, תרשה לנו לשאול אותך כמה שאלות?‬
‫כמובן.‬
‫איך זה?‬
‫איך זה מה?‬
‫לחיות במקום כזה.‬
‫כי שמענו שיש לכם אלף חדרים.‬
‫ושאם נחבר את אורך כל המסדרונות,‬
‫התוצאה תהיה... 6.5 קילומטרים.‬
‫טוב...‬
‫זה נכון שנגן חמת חלילים מעיר אותך בבוקר?‬
‫וכמה אנשי צוות יש לכם כאן?‬
‫וכמה ארמונות? שמענו שיש לכם... 12.‬
‫אתה מכיר את כל האנשים בתמונות האלה?‬
‫הם קרובי משפחה שלך?‬
‫הכלבים ישנים איתכם באותם החדרים?‬
‫זה שלי.‬ ‫-כמובן, אדוני.‬
‫תודה. נתחרה עד למעלה.‬
‫קדימה!‬
‫יש!‬ ‫-זה היה קרוב.‬
‫אחת, שתיים, שלוש.‬ ‫-חיוך!‬
‫עוד אחת.‬
‫אני לא יודע מה חשבתי.‬
‫ציפיתי מהם להיות... ענקים, אלים.‬
‫במציאות, הם היו שלושה בחורים קטנים.‬
‫חיוורים ומצוננים.‬
‫יש לי סימפטיה אליהם.‬
‫אלו התכונות שהפכו אותם למושלמים לתפקיד.‬
‫אבל היעדר הלהט והדמיון...‬
‫תחושת האחריות, הענווה והמהימנות.‬
‫חוסר מוחלט במקוריות וספונטניות.‬
‫אך לכן הם האנשים המושלמים לעיתות משבר.‬
‫ולכן הפגישה האישית איתם היא אכזבה גמורה.‬
‫כלומר, תארי לך.‬
‫הם טסו כל הדרך לירח ונשארו בריאים,‬ ‫אבל ביקור אחד בלונדון הרג אותם.‬
‫זו לא אשמתם.‬
‫הם לא רצו להיות דמויות ציבוריות,‬
‫ועכשיו, בגלל ארוע אחד, הם יישארו כך לנצח.‬
‫הם הצליחו כאסטרונאוטים, אבל...‬
‫הם מאכזבים כבני אדם.‬
‫הם יבלו את כל חייהם באקווריום של דגי זהב,‬
‫יפחדו להתבטא‬
‫וידעו כי הדבר עשוי לחשוף את אישיותם,‬
‫ועל כן נגזר עליהם לאכזב את שומעיהם.‬
‫בגלל זה, הם ראויים לרחמינו.‬
‫מזל שלא היו שם אנשים ירוקים קטנים.‬
‫אפשר היה להבין אם יחשבו,‬
‫"אם זה מה שיש לכדור הארץ להציע,‬
‫נדלג עליו."‬
‫לא היה רגע מסוים בו זה התחיל.‬
‫זה היה תהליך הדרגתי.‬
‫טיפה ועוד טיפה של ספק,‬
‫התנתקות,‬
‫מחלה, חוסר נוחות.‬
‫אנשים סביבי הבחינו שאני...‬
‫נרגן.‬
‫כמובן, זה לא חדש.‬
‫אני טיפוס רגזן מטבעי,‬
‫אבל אפילו אני אודה שהפרזתי בכך לאחרונה.‬
‫שלא לדבר על פליאה שמקורה בקנאה, כמעט,‬
‫על הישגיהם של שלושת האסטרונאוטים הצעירים.‬
‫התעמלות כפייתית.‬
‫חוסר יכולת להירגע,‬
‫חוסר יכולת למצוא סיפוק,‬
‫או תחושת הגשמה.‬
‫וכשמביטים בכל התסמינים הללו,‬
‫כמובן שלא צריך להיות גאון כדי לדעת...‬
‫שכולם מצביעים על כך שאני נמצא ב...‬
‫אני... אפילו לא יכול לומר באיזה משבר.‬
‫המשבר הזה.‬
‫ו...‬
‫כמובן שאפשר לקרוא או לשמוע על אחרים,‬ ‫שחווים את אותו משבר,‬
‫ובדיוק כמוהם, אתה פונה למקומות הרגילים,‬
‫אתה מנסה את הדברים הרגילים שיגרמו לך‬ ‫להרגיש טוב יותר.‬
‫אוכל להודות בכמה דברים בחדר הזה,‬
‫ובדברים אחרים עדיף שלא אודה.‬
‫אמי נפטרה לאחרונה.‬
‫היא הבינה שמשהו חסר.‬
‫זו מילה טובה.‬
‫"חסר".‬
‫היא ראתה שמשהו חסר לבנה הצעיר.‬
‫בנה היחיד.‬
‫אמונה.‬
‫"איך האמונה שלך?", היא שאלה אותי.‬
‫אני כאן כדי להודות בפניכם ש...‬
‫איבדתי אותה.‬
‫ו...‬
‫בלעדיה, מה נותר?‬
‫ה...‬
‫הבדידות‬
‫והריקנות ומפח הנפש‬
‫במסע הארוך הזה לירח‬
‫שהסתיים במציאת שממה מטרידה,‬
‫דממת קבר,‬
‫עגמומיות.‬
‫זהו חוסר האמונה.‬
‫בניגוד למציאת...‬
‫פלא, התעלות, את נס ה...‬
‫הבריאה השמיימית,‬
‫תוכניתו ותכליתו של אלוהים.‬
‫מה אני מנסה לומר?‬
‫אני מנסה לומר ש...‬
‫הפתרון לבעיותינו,‬
‫לדעתי, אינו טמון ב...‬
‫בגאוניותו של הטיל, המדע, הטכנולוגיה, או...‬
‫אפילו באומץ.‬
‫לא, התשובה נמצאת כאן.‬
‫או כאן, או היכן שלא תימצא האמונה.‬
‫ולכן, הדיקן וודס,‬
‫לאחר שלעגתי לכם,‬
‫בשל הדברים שאתה והנשמות המסכנות, החסומות‬ ‫והאבודות...‬
‫ניסיתם להשיג כאן בסנט ג'ורג' האוס,‬
‫אני כעת מוצא עצמי מלא כבוד‬
‫והערצה,‬
‫ובייאוש לא קטן...‬
‫הגעתי כדי לומר,‬
‫"עזרו לי."‬
‫עזור לי.‬
‫וכדי להודות...‬
‫שהגם ששלושת האסטרונאוטים האלה ראויים לשבח‬ ‫ולכבוד על מעשי גבורתם,‬
‫הרי שפחדתי יותר להגיע ולפגוש בכם היום,‬
‫מאשר הפחד שהייתי מרגיש מטיסה בכל טיל שהוא.‬
‫- הנסיך פיליפ והדיקן רובין וודס -‬
‫- הפכו לחברי נפש לשארית חייהם -‬
‫- במשך 50 שנה, סנט ג'ורג' האוס היה מרכז‬ ‫בו נחקרו האמונה והפילוסופיה -‬
‫- הצלחתו של מרכז זה היא אחד ההישגים ‬ ‫שהנסיך פיליפ הכי מתגאה בו. -‬
‫תרגום כתוביות: גיא ברדך‬