EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
ATEN 1967
Det är över, abbedissa.
Jag tog med mig räkenskaperna.
-Pengarna är slut. -Men vi behöver medicin.
Vi behöver sängar.
Vi behöver mat.
Jag kan inte vända folk ryggen.
När vi har haft ont om pengar tidigare
har ni skänkt av era egna.
Jag har redan sålt allt.
Då har vi inget val.
Vi måste stänga ordern.
Och tre,
två...
I kvällens Meet the Press har vi en väldigt speciell gäst.
Prins Philip, hertigen av Edinburgh.
Här i Washington som en del av en 18 dagar lång turné i Kanada och USA.
-Välkommen, sir. -Tack. Det är ett nöje att vara här.
Vi har många frågor och ont om tid.
Vi vill få en sak förtydligad direkt
för oss okunniga amerikaner som inte kan förstå.
Varför är ni inte kung?
För när en kung av England gifter sig, blir hans fru, vem hon än är,
automatiskt drottning. Stämmer det?
Ja, det stämmer.
Så vad hände när drottningen gifte sig med er?
Som man blir jag förtörnad.
Ja, och med all rätt.
Nej, det är en enorm orättvisa.
Vi fortsätter på temat orättvisor.
Nyligen kom en nyhetsrapport från London som börjar så här:
"Drottning Elizabeth har inte fått en löneökning på över 15 år."
Sant.
Artikeln handlar sen om den betydande utmaning
kungafamiljen möter i kampen för att överleva med nuvarande apanage.
Skapar det en obekväm situation, sir?
Väldigt. Vi kommer att gå med förlust nästa år, tror jag.
När man tänker efter handlar det inte om dåligt hushållande.
Vi har fått allt att gå runt med en budget
som baserats på kostnader från över 15 år sen,
då drottningen besteg tronen.
För att få råd med allt...
Vi har tvingats göra avsevärda besparingar,
och nu ser vi effekterna av dem.
Om inget händer nu, måste vi antingen...
Jag vet inte.
Vi kanske måste flytta till mindre lokaler, vem vet?
-Mindre slott? -Nåt sånt.
Vi har redan börjat dra åt svångremmen.
Det är inte lätt.
Vi hade, till exempel, en mindre yacht,
-som vi tvingades sälja. -Är det sant?
Jag måste antagligen sluta med polo ganska snart,
såna saker.
Tack. Vi är snart tillbaka, med fler frågor till hertigen...
Internationellt samtal, tack. London, England.
019 460 200.
-Det är Ken. -Ken, det är John Armstrong.
Jag jobbar på en story i New York.
Jag såg precis hertigen av Edinburgh ge en intervju på tv här.
Ge mig 600 ord och reservera förstasidan.
-Kör för det. -Det ångrar du inte.
Skyldra gevär!
Jag hade som avsikt att börja dagens möte med läget i östra Nigeria,
men efter artikeln i dagens Guardian,
om Hans Kungliga Höghet...
Ja, låt oss börja med det.
Hur reagerade regeringen?
Positivt, på det stora hela.
Med tanke på den dystra ekonomiska prognosen,
föreslår jag att staten följer de råd som John Armstrong
skrev i dagens Guardian.
Sälj av den överflödiga delen i vår statliga infrastruktur,
kungafamiljen.
-På det stora hela? -Det vanliga gardet hoppade upp och ner.
Benn, Crossman, Castle.
Det var förväntat.
Kanske en insamling till en ny ponny åt prinsen?
I dagens ekonomiska läge,
då hårt arbetande familjer över hela landet kämpar för att överleva,
är ett utlåtande om fattigdom från en stroppig snyltare som han,
inte bara olämpligt, utan helt klart stötande.
Du vet vad den familjen kostar de brittiska skattebetalarna årligen.
Två och en halv miljon.
Jämför det med en genomsnittlig familj...
Det vet jag. 1 607 pund.
Per år. Kungafamiljen kostar fyra gånger mer, varje dag.
-Och nu ber de om mer! -Skandalöst!
Kom igen, Barbara, det är dyrt att spela polo.
Hur vågar de? När halva...
Det var reaktionen från de övriga som bekymrade mig.
De neutrala.
Före artikeln,
skulle jag säga att det fanns sex personer i regeringen,
som var för nedskärningar,
mot 14, som vi kan kalla moderata.
Nu är siffrorna snarare tio mot tio.
-Det är en oroväckande svängning. -Och er egen ståndpunkt?
Min?
Ja, premiärministern. Er.
Ni har den avgörande rösten.
Jag har alltid stöttat monarkin.
Det har jag visat.
Men när det kommer ett utlåtande om fattigdom,
från maken till en av världens rikaste kvinnor,
och en begäran till skattebetalarna om en löneökning i tider som dessa,
känner även jag mig...
kluven.
Vad vill han att vi ska göra?
Bo i radhus? Ta bussen överallt?
Han nämnde faktiskt resor.
Den kungliga yachten finansieras av marinen,
våra flygplan av flygvapnet,
och Margarets senaste semester i USA
kostade 30 000 pund.
För det utförde hon två dagars arbete.
Margarets semester säkrade ett stödpaket om många miljoner,
och hon fick strålande omdömen i tidningar över hela världen.
Det är banne mig mer än vad mr Wilson och hans...
...ekonomiskt inkompetenta socialistvänner har uppnått.
Jag tar det.
Vad betyder det?
Att det här kräver ett svar. Ett ordentligt svar.
-Philip... -Du förtjänar en ordentlig lön.
Det gör vi alla.
Jag tänker inte vila förrän vi får det.
Det är en äkta ceylonsafir,
infattad i diamanter.
Det finns inga så stora safirer. Bara en del av den vore...
Testa den.
När du har ett ärligt prisförslag,
så överväger jag att sälja den.
Du hittar mig på Martas och Marias kristna systerskap.
Pefkon-gatan 10, Neo Iraklio.
Otroligt!
Vilka metoder juvelgängen tar till.
-Grep ni henne? -Vem?
Låtsasnunnan.
Ingenting är på låtsas med henne, din idiot.
Hon är en riktig nunna, och en riktig prinsessa.
Vad?
Prinsessan Alice av Grekland och Danmark. Hon föddes i Windsor Castle.
Hennes gammelfarbror var tsar i Ryssland,
gammelmormorn drottning Viktoria,
och hennes son är gift med drottningen av England.
Har du ett pris än, vännen?
Hjärtat, är du där?
Hör du mig?
Hjärtat?
Hallå, hjärtat?
Ers Kungliga Höghet.
Hjärtat? Hör du mig? Svara.
Hallå?
-Ers Kungliga Höghet. -Hallå? Hjärtat?
-Ers Majestät. -Ja.
-Hans Kungliga Höghet... -Det är inte jag.
Jag är "älskling" eller "kålhuvudet".
Ser du? Det fungerar.
-Du ville träffa mig. -Ja.
Så...
-Jag har pratat med överste Adeane. -Ja.
-Och Martin Charteris. -Ja.
Och William Heseltine.
Några av dem som du hatar mest.
Vi samlades.
I en reptilbur? På ett zoo?
Nej. Vi bestämde att som en del av ett nytt pr-initiativ,
-ska du släppas iväg. -Va?
Inte som en raket.
Kanske lite som en raket.
Därför vill jag att du deltar, tillsammans med hela familjen,
i en banbrytande film som ska visas på tv.
Visst har jag berättat historien?
När jag var en bebis...
-Ja. -...flydde vi från Grekland.
-Ja, i en citronlåda. -Apelsinlåda.
Eftersom folket hade vänt sig emot oss, som kungafamilj.
Från det ögonblicket var vi förskjutna.
I exil.
Jag hade inget hem, ingen familj.
Och jag... Jag vill inte att vi ska ha det så.
Jag vill att folket ska känna att de känner oss.
Du värderar ditt privatliv,
men de skulle tycka om mycket hos dig om de fick chansen.
Du ger mycket värde för pengarna.
Som ett par hållbara stövlar?
Finns det nåt i livet som man älskar mer än en ett par hållbara stövlar?
-Det låter vidrigt. -Ja.
Jag väntade mig det.
Men om reptilerna insisterar...
Vi gör tyvärr det.
En film?
Ja. Det är en dokumentärfilm.
-Tony, vill du... -Det betyder, inget skådespeleri.
Inga konstigheter, bara den äkta varan.
Som en sån där naturfilm.
Jag gillar dem.
Ja, men den här gången är det vi som är de utrotningshotade varelserna.
Ja, exakt. Den följer oss alla i vår vardag
för att bevisa för alla vad vi redan vet.
-Och det är? -Hur hårt vi alla arbetar.
Och det höga värde vi står för.
Hur mycket vi förtjänar skattebetalarnas pengar.
Måste vi ha kameror här hela tiden?
Inte hela tiden. Från och till i några månader.
Så uppför er.
Lampan är hemskt stark, inte sant?
Backa den, Gary.
-Jag ber om ursäkt. -Ja, tack.
Ronald Lee.
David Salt.
-Terry Edwards. -Ers Majestät.
Sally Phipps.
Det verkar säkert oerhört glamoröst.
Olympiska laget till lunch, USA:s president till middag,
men det är jobb.
många förberedelser och stora utgifter.
När det gäller vad vi egentligen uppnår,
vill jag tro att det, vi, är...
...värda vartenda öre.
Mina herrar, här.
Fortsätt.
God eftermiddag, premiärministern.
Jag förväntade mig nästan att tas emot av kameror.
Lampor, mikrofoner...
Ni har hört.
Ja.
Min make är hänförd av tanken på den här dokumentären.
Jag förstår mig inte på television,
men jag förstår äktenskap och vikten av att låta nån glänsa.
Det är mycket på tapeten, inte minst militärkuppen i Aten.
Ja, där er svärmor fortfarande bor.
Enligt utrikesdepartementet kan hon vara i fara.
Det här är ett allmänt tillkännagivande. Regimen har fallit.
Militären har övertagit kontrollen över staden och nationen.
Alla utländska medborgare måste omedelbart lämna landet.
...en tagning med bordet och...
Och jag pratar lite om förberedelser.
Vi tar några av era samtal med personalen.
Hur lång tid tar det?
Vi är färdiga när som helst.
Är det senaste bildmanuset?
-Fortsätt. -Ja, sir.
Hej, du.
Jag pratade med premiärministern i dag.
Som du vet pågår en militärkupp i Aten.
Ja.
UD anser att vi borde skicka ett flygplan
för att hämta hit din mor
-för att bo med oss. -Här?
Ja, här. Vi har lediga rum.
-När? -Så snart som möjligt.
-I morgon? -Det går inte.
-Varför inte? -Vi har kameror överallt.
Jag har märkt det.
Vi har inte råd att låta min mor äventyra den här filmen.
-Du vet hur hon är. -Lite excentrisk.
Det är mer än så.
Hon tillhör inte vår värld och är inte lämpad för den.
Hon har tillbringat största delen av sitt liv på institution.
Hon mår inte bra, och hur vi framstår är avgörande.
Vi måste vara försiktiga, väldigt försiktiga. Mitt svar är nej.
Är ni redo?
Kom nu.
-Kamera, redo. -Skynda.
Hon måste komma hit. Hon är 82.
Om att vara mor till hertigen och svärmor till mig inte räcker,
så är hon vår blivande kungs farmor.
Ta hit henne.
Ge henne ett rum bredvid Anne. Hon kan se till henne.
Ja, frun.
Farväl, min kära familj.
Farväl, mina älskade systrar.
Må vår Herre välsigna er.
Må vår Herre skydda er.
Tack så mycket.
Ers Kungliga Höghet.
Tack.
Den här vägen.
Ers Majestät.
Vi är så glada att du är här med oss, i trygghet.
Du är väldigt snäll.
För snäll.
Bubbikins?
Tyvärr har din käre son förhinder. Vi är mitt uppe i en filminspelning.
Vad?
Det gör detsamma. Han hälsar snart på dig.
Vi hittar nån som kan ta dig till ditt rum.
Tack så mycket.
-Bubbikins? -Ja.
Ert rum, Ers Kungliga Höghet.
Det är underbart.
Ers Kungliga Höghet, prinsessan Alice har anlänt.
Tack, Martin.
Mamma, snälla! Snälla!
Mamma!
Sir, de väntar på er.
Tidig morgon, ett radhus i Highgate, London.
Industrikonsulten Rex...
De filmar, min vän.
Vi filmas när vi tittar på tv.
Så att folk kan titta på oss,
när vi tittar på tv, på tv-apparaterna i sina hem.
Det är att sjunka till nya nivåer av banalitet.
De är lätta att använda och experter förutspår att om 30 år,
kommer alla nya hus att byggas med datorpunkter
och att terminaler blir billigare att hyra än en telefon idag.
-Vad gör vi nu? -Vill ni att vi ska säga nåt?
-Ja. -Vad?
Förberedde nån nåt?
Jag tror att tanken är
att det ska vara oförberett, som en normal kväll.
Det här är inte en normal kväll.
Vore det en normal kväll
hade vi alla varit sorgligt isolerade i våra egna slott.
Inte sitta och trängas så här.
Det här är som en mardrömsjul.
Rex Malik ser en framtid
där barn kan utbildas genom datorn,
och varje hem har en terminal,
kopplad till en central hjärna...
Era Kungliga Högheter kan kanske....
...kommentera det ni ser på tv:n.
Det vore lättare om det fanns nåt någorlunda underhållande att titta på.
Jag håller med. Det är dödligt. En drink kanske hjälper.
Det gör allt bättre.
-Inte allt. -Var inte så sedesam.
Colin.
-Och tack. -Tack, gode Gud för det.
Hallå?
Hallå, vännen.
-Har du nåt emot... -Nej, inte alls.
Det finns ingen eld nånstans i slottet.
Vem är det?
Hertigen av Edinburghs mor, prinsessan Alice av Grekland och Danmark.
För Guds skull.
Stoppa det, nån.
Nu, för helvete!
Berätta om ert kloster.
Det heter Martas och Marias kristna systerskap
och ligger på Pefkon-gatan 10 i Aten.
Är Grekland i svårigheter i dag?
Är det därför ni kom hit?
Sluta.
Det är en mardröm.
-Vi måste gömma henne nånstans. -Vad?
Vi spelar in en dokumentär
som är en avgörande pr-kampanj.
Den här gången tog inte filmskaparna med det.
Nästa gång kanske de inte är lika snälla.
Hennes närvaro i palatsen kan få allt att spåra ur.
-Varför är du så arg? -Jag är inte arg.
Jo, du är rasande.
Har du träffat henne sen hon kom hit?
-Det har du inte. -Jag ska ge dig ett råd.
Sluta vara så nedlåtande mot mig.
Sluta blanda dig i. Bara sluta. Du vet ingenting.
Hon är din mor.
-Tekniskt sätt, ja. -Vad ska det betyda?
Det betyder att hon födde mig.
Hon var aldrig en mor.
Philip.
Philip!
Rosa kom inspringande till mig mitt i natten och sa:
"Vi behöver fler hinkar!"
Det var som att lyssna på en nattlig orkester.
Det var riktigt roligt, förutom att vi alla var genomblöta och kalla.
Ni två.
Ers Majestät.
Yaya har berättat de mest otroliga sakerna om sitt liv.
Har hon?
Jag ville bara se till att du har allt du behöver.
Ja, jag har mer än allt.
Men hennes kloster har det inte. De behöver 200 pund till taket.
-Är det sant? -Ja.
Och 300 pund till nya mediciner och sängar.
Vi har fullt upp med att skriva till donatorer och be om pengar.
Slottets brevpapper...
Vi tror att det kan hjälpa.
Och om det finns nåt här som vi kan sälja.
Så som?
En målning.
En målning?
Eller en klocka.
Det finns så många klockor överallt.
Ni skulle säkert inte sakna en eller två.
Det är inte så enkelt. Vissa är inte våra att sälja.
Men din käre son kan göra en donation.
Bubbikins.
Ja, Bubbikins.
Under tiden ska du få mer cigaretter,
och jag lovar att vi ordnar en stor loppmarknad när vi kommer tillbaka.
Snälla.
Vad?
-God morgon, Bridget. -John.
-Ser du fram emot att titta ikväll? -Ja.
HISTORISK FILM
God morgon, Bridget.
Så. Slå på den.
Buckingham Palace, känt över världen som hem åt drottning Elizabeth II.
Fram till nu en ogenomtränglig borg där livet innanför går i det fördolda.
Det är på väg att förändras.
Vi har fått en sällsynt inblick
i en av Storbritanniens viktigaste familjer.
När dagen börjar...
Mitt hår ser förskräckligt ut.
Hur många kilon sägs det att kameran lägger på?
-Man kanske inte tror det... -Tyst.
...men som många undersåtar har drottningen ett kontorsjobb.
Hon måste förlita sig på sina privatsekreterare.
Tack.
De här är...
...rekommendationer för...
De här männen styr över drottningens engagemang och ansvarsområden.
Inget sker i slottet utan att de vet om det.
Under dagen följer fler kungliga plikter.
Följande titlar...
Först, ett möte med riksrådet.
Ni kanske undrar varför ingen sitter ner.
Nåja, ingen vet riktigt svaret.
Men det håller saker kort.
Jag undrar vad som är tråkigare.
Att stå ut med mötet eller tvingas se det på tv.
Även andra har kungliga plikter.
Drottningmodern har många offentliga engagemang.
De fångade dig från din bästa sida.
Tyst.
Titta, mor. Det är din stora närbild.
Jag är redo, mr DeMille!
En av Hennes Majestäts favorithobbyer
är att övervaka verksamheten på det 60 hektar stora stuteriet på Sandringham.
Men inte ens då upphör plikterna.
Eller oändliga ceremonier och mottagningar.
Det finns alltid nånting att förbereda sig för,
och oavsett syftet
måste maten och servicen vara av högsta kvalitet.
Tillställningarna kan verka överdådiga, men de är av nationell vikt.
Så även formaliteten.
Alla ambassadörer måste behandlas exakt likadant
för att undvika minsta antydan till partiskhet.
En stor ära, Ers Majestät.
Väldigt intressant, ambassadören.
Världsproblem är så komplicerade.
Det är inte bara middagar och plikter.
Drottningen och prins Philip är ofta borta från sina barn,
men semestrarna tillägnas familjen,
och de sker regelbundet och ofta.
-God natt, John. -God natt, Sally.
Ett favoritresmål är slottet Balmoral, drottningens privata residens
i de skotska högländerna.
"I går kväll samlades nationen för att se en dokumentär
som skulle återföra kungafamiljen till sin rätta plats,
i nationens hjärta.
Tråkigt nog blev det inte så.
Det är svårt att föreställa sig vad de tänkte.
Att gå med på att öppna dörrarna för filmkamerorna.
Utan all ceremoni och mystik
skulle vi förundras över hur normala de är och hur mycket de påminner om oss.
När vi ser dem resa från slott till slott,
palats till palats, i yachter och flygplan som vi betalar för,
när de vandrar på land som de äger, fiskar i floder som de äger,
och grillar i skogar som de äger,
ska vi reflektera över hur oförtröttligt de sliter,
vilket värde för pengarna de ger.
Vi ska röras till att öka summan vi betalar dem."
Högre, John. Var inte blyg!
Låt oss höra det. Kom igen, John.
-Kom igen. -"Även den mest ihärdiga rojalisten
måste medge att det starkaste vapnet i monarkins arsenal
är den mystik,
-där de erhåller sin majestätiska air." -Ja!
"Det enda som är häpnadsväckande med det här gänget
är storleken på deras uppblåsta självupptagenhet...
...och deras menlösa småprat som kan få de svårt sjuka att vilja ge upp andan."
Bra jobbat, John.
Underbara tittarsiffror.
De högsta för en dokumentär.
...nånsin.
Och några fina recensioner i morgontidningarna.
-De var brutala. -Inte de jag läste.
Jag vill tro att jag förstår televisionen lika bra som alla andra.
Jag har en politisk karriär tack vare den.
Det är för att jag med tiden har lärt mig hur man gör.
Hur jag kan använda den.
Kanske kungafamiljen inte är de bäst lämpade för den.
-Television är för normala människor. -Men det var poängen.
Att visa att bakom slottsgrindarna är vi helt normala.
-Nej, ni är inte normala. -Är vi inte?
Vi vaknar på morgonen och lägger oss på kvällen.
Vi arbetar, blir trötta, blir förkylda.
Vi har farbröder som skämmer ut oss, jular att genomlida.
Vi är alldeles normala.
Men folk anser er inte vara det, och...
Och, om jag får säga det, för här blir det komplicerat,
de vill inte det.
Vad vill de då? Berätta. Det är allt vi vill veta.
-Vad vill ni ha från oss? -Sanningen är att vi inte vet.
Förutom att ni ska vara ett ideal.
Ett ideal.
Ingen människa är fulländad.
Endast Gud är det.
Därför föredrar jag att kungafamiljen hålls ur syn,
ur sinne,
för vår överlevnad och sinnesfrid.
Men vi kan inte hållas undangömda.
Vi måste vara fullt synliga, hela tiden.
Så vad är svaret?
Det bästa vi har hittills är ritual och mystik.
Det håller oss gömda även när vi är fullt synliga.
Rökridåerna och speglarna,
mystiken och reglerna,
de är inte där för att hålla oss åtskilda.
De är där för att hålla oss vid liv.
KUNGAFAMILJEN I SPILLROR
NÄR TV KRÄNKER DERAS PRIVATLIV
-Du ringde? -Ja.
Slå dig ner.
Dokumentären misslyckades inte bara med att uppnå det jag hoppades,
utan den har uppnått det motsatta.
Istället för att skriva om det värde vi representerar,
är kommentatorerna enade i sitt hån av...
...vår stelhet, vår dumhet,
vår fåfänga, extravagans...
-Jag varnade dig. -Säg inte det.
Jag gjorde det.
Det var dömt att misslyckas.
Måste du vara så obarmhärtigt rättfram så fort du får chansen?
Vem får jag det ifrån?
Vad ska du göra?
Jag hoppades att vi skulle kunna prata om vad du ska göra.
Jag vill erbjuda dig till Manchester Guardian
som ämne för ett stort, djupgående porträtt.
Varför inte Daily Telegraph eller Daily Mail?
Nån som är lite vänligt sinnad?
För att i skenet av all kritik,
skulle stödet från en av våra mest högljudda kritiker innebära en vändning.
Om vi kan få deras stöd.
Du är den mest sparsamma, jordnära,
lågmälda, opretentiösa kunglighet vi har.
Om nån kan rädda det här, så är det du.
John, jag fick precis ett samtal från slottets pressekreterare.
Låt mig gissa, de kräver en ursäkt
och kallar min kritik för opatriotisk.
Nej, de vill ge oss en intervju med prinsessan Anne.
Va? Fröken Tjock och grinig?
Och, det mest bisarra
är att de specifikt bad om dig som skribent.
De har verkligen blivit galna.
-Norra centrala ingången, sir. -Uppfattat.
John Armstrong från Guardian, för att träffa Anne.
Vem?
-Prinsessan Anne, för intervjun? -Ja, sir. Den här vägen.
-Vänta här. -Tack.
-Nu, Yaya. -Vad?
Spring.
Gå!
Mr Armstrong, fick ni inte meddelandet?
Hennes Kungliga Höghet prinsessan Anne,
mår inte bra...
Hon har en kraftig förkylning och är opasslig.
-Ingen har sagt nåt. -Jag ber om ursäkt. Jag visar er ut.
-Vem är det? -Vem?
Nunnan.
Det är...
-Det är prinsessan Alice. -Vem?
Hans Kungliga Höghet hertigen av Edinburghs mor.
Vill hon prata med mig?
Verkligen inte. Så om ni inte misstycker...
-Jag kan fråga henne. -Nej. Det vore olämpligt.
-Snälla ni. -Hallå.
Hej, jag heter John Armstrong.
Jag skriver en artikel om kungafamiljen.
-Får jag ställa några frågor? -Vad?
Jag är från Guardian. Kan vi få en intervju?
-Självklart. -Hon sa ja.
Så, min vän, hur kan jag hjälpa dig?
Jag tror att folket här
väldigt gärna skulle vilja lära känna drottningens svärmor.
-Verkligen? -Ja. Så...
Vi borde börja från början.
Men jag är urgammal.
-Vi skulle vara här väldigt länge. -Jag har all tid i världen.
Ja...
Jag föddes i Windsor Castle.
Drottning Viktoria var närvarande vid min födsel.
Var hon?
Alla trodde att jag var ett långsamt barn.
Långsam? Hur då?
-På att gå? -Nej.
Långsam här.
Jag förstår.
Jag föddes döv.
Jag beklagar.
Var ni fullt normal annars?
Det var vad jag trodde.
Andra tyckte inte det.
Senare diagnostiserades jag med schizofreni.
Jag skickades till ett sjukhus.
Ett mentalsjukhus?
Ja.
Jag behandlades av Sigmund Freud.
Han var ingen snäll man.
Fortsätt.
Jag var där i drygt två år.
Men jag lyckades rymma.
ELCHOCK
HENNES HYSTERI
DET KUNGLIGA HELGONET
Bubbikins.
"Det är ett klichéartat svärmorsskämt...
att det är en mardröm att ha en på besök.
Men det här svärmorsbesöket måste vara en välsignelse.
Prinsessan Alice är nåt sällsynt.
En medlem ur kungafamiljen som har lidit mer än vi,
arbetat hårdare än vi,
och gjort mer gott än vi.
På grund av en medfödd dövhet var hon ständigt missförstådd,
marginaliserad och underskattad.
Läkare utsatte henne för obeskrivlig plåga.
De röntgade livmodern för att framkalla klimakteriet och minska hennes libido.
Hon utsattes för elchocksbehandling som skulle lindra hennes hysteri.
Men istället för bitterhet,
hängav sig prinsessan åt välgörenhet och att tjäna allmänheten.
Hon stred för social rättvisa, ofta utsatt för stor fara."
Det fortsätter så.
Det är ett kärleksbrev.
Jag är skyldig en ursäkt.
För vad?
Min trolöshet.
Jag har försökt hålla dig borta från kamerorna,
när du borde ha stått mitt på scenen.
Om nån är skyldig den andra en ursäkt,
så vet vi båda att det är tvärtom.
Dina systrar fick åtminstone nåt av sin mor.
När vi tvingades lämna Grekland, kunde jag inte hantera det.
Jag behövde vård.
Jag behövde hjälp.
Men du fick ingen hjälp.
Det var tortyr.
-De gjorde sitt bästa. -Nej.
Behandlingen du fick var barbarisk.
Och modet att ställa sig över det, var anmärkningsvärt.
Jag gjorde det inte själv.
Det hade inte gått.
Jag hade hjälp hela vägen.
Bubbikins, du nämnde trolöshet.
Hur är din tro?
-Passiv. -Vad?
Passiv.
Det är inte bra.
Det här är en gåva, från en mor...
till sitt barn.
Ett råd.
Finn en tro.
Det hjälper. Nej.
Inte bara hjälper.
Det är allt.
Det ser ut att klarna upp.
Vad säger du? En promenad?
Vi flyttar på lunchen med Lord och Lady Casey till den 12:e.
Då finns det tid för presentationen av the Queen's Colour,
på RAF:s flygskola i Little Rissington den 9:e.
Bra jobbat. Tack, Michael. Var det allt?
En sak till, frun.
Dokumentären
har väckt internationellt intresse.
Kanadensisk tv.
Australiensk tv.
-CBS i USA. -Nej.
-Frun? -Jag skulle inte tro det.
Jag förstår.
Jag har fått veta att BBC tänker visa den igen om tre veckor.
Jag tror inte det, heller.
Faktum är att det nog blir bäst om dokumentären aldrig ses igen.
Någonstans, av någon.
Tar ni hand om det?
Ja, frun.
Undertexter: Maria Alanie