EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
Ers Majestät.
Alla på Postverket är förtjusta i den nya profilen.
De anser att det är en elegant reflexion
av Hennes Majestäts övergång från ung kvinna till...
Gammal gumma?
Fyrabarnsmor och erfaren monark.
Postverkets generaldirektör själv sa att de två bilderna
av den unga och den aningen äldre drottningen nästan är identiska.
Generaldirektör Bevins är mycket vänlig.
Han är dessutom en lögnare.
-Det är bara små förändringar av håret... -Det är många förändringar.
Men så ligger det till. Åldern går sällan varligt fram med någon.
Det är ohjälpligt.
Det är bara att acceptera.
På något sätt måste Harold Wilson få väljarna
att splittra de konservativa för att vinna röster åt Labour
och stoppa Liberaldemokraterna.
Sir Alecs position kan också påverkas av liberalerna, som är på uppgång.
Vid valet 1950 krympte Labours majoritet.
Några framträdande figurer var illa ute.
Pressen över Korea och upprustningen växte.
Det är aldrig lätt...
-Högre, tack. -Sir.
Motståndarens löften verkar ofta mycket mer lockande.
Så många faktorer är okända.
Till och med vädret kan sabotera.
I ett slag förändrades Harold Wilsons liv.
Åh nej!
-Vad är det? -Winston har fått stroke igen.
-Stackare. -Jag ska hälsa på honom.
Om han vinner, så vill han göra sig av med oss.
-Vem? -Wilson.
Halva hans kabinett skulle bestå av monarkimotståndare.
De vill ha våra huvuden på pålar.
Vive la révolution.
Men de kan nog inte franska i Halifax
eller Huddersfield.
-Den gamla ordningen... -Var han nu är ifrån.
...de gamla skolkamraternas nätverk...
Det ryktas att han är en KGB-spion.
Mr Wilson? Det är ju befängt.
Att hans föregångare Hugh Gaitskell
förgiftades av ryssarna så att deras man kunde ta över.
-Vem hörde du det av? -En vän på klubben hade en teori
om att Wilson värvades under en handelsdelegation till Ryssland.
Han hade till och med ett kodnamn - "Olding".
Om du och din vän vet det,
så vet MI5 det med.
De måste ha slagit fast att mr Wilson är pålitlig,
-annars hade de gjort något åt saken. -De tog honom kanske inte på allvar.
-...tillämpningen... -Det gjorde ingen.
...av forskning i Sovjets industrier
visar tydligt att bara staten borde ha den kontrollen.
God morgon, Ers Höghet.
Ni ska äta lunch klockan ett på Mirabelle.
Jag kommer inte.
En Labour-premiärminister...
-Se så, spring i väg. -Sir.
God morgon, Ers Höghet.
Vem är ni?
Jag är ny.
Jag antar att "ny" inte är ert namn.
Nej.
-Så när jag frågar... -Violet, frun.
Var är den andra?
Den...feta.
Hon slutade.
Nervös utmattning.
Ja?
Lord Snowdon hälsar och ber om ursäkt.
-Vad? -Han ska ut och fotografera.
-Vad? -Av valet.
-Nej! -Han ska försöka komma till kaffet.
Nej!
Tony.
Öppna!
VALLOKAL
Ers Majestät. Ers Höghet.
Sir Anthony, vad står på?
Förberedelser inför utställningen på Guildhall Gallery.
-Av våra tavlor? -Porträttering i tidigmodern tid.
Ni erbjöd er att säga några ord.
-Gjorde jag? -Ett misstag.
Antagligen.
-Vem har målat den? -Annibale Carracci.
Honom känner jag inte till.
Och den?
-Artemisia Gentileschi. -Inte honom heller.
Henne, sir.
Vi är inga konstkännare i familjen.
Nej, vi är lantliga.
-Barbarer. -Det skulle jag inte påstå.
Men det gjorde jag. Säger ni emot mig?
Jag har alltid sagt att drottningen och drottningmodern
har bra öga för konst.
Tillsammans?
Ett var.
Jaha, älskling.
Jag ska åka.
Till vänster - se!
Lycka till med Winston.
Om jag ska säga några ord undrar jag om ni kan ge mig en ny lektion?
Gärna.
Er föregångare blev frustrerad på mig.
Ni har fått mig att känna mig, om inte lärd,
så alla fall inte dum. Jag är tacksam.
När inföll den tidigmoderna tiden?
Från slutet av medeltiden till den industriella revolutionen.
Från slutet av 1400-talet till slutet av 1700-talet.
Vilken era lever vi i nu?
Den rysligt moderna?
Det beror nog på valresultatet i dag.
-Har ni röstat? Man ska ju inte fråga. -Det har jag.
-Konservativa partiet. -Verkligen?
-Jag trodde att ni stod till vänster. -En gång, kanske. Inte längre.
-Vem är det? -Rembrandt.
En äldre man i militär uniform.
En gåtfull figur.
Apropå gåtor, vad tror vi om mr Wilson?
-Man har ju hört ryktena. -Rykten?
Under en handelsdelegation i Moskva värvades han av KGB.
Rent trams, jag vet.
Jag skulle inte avfärda dem så snabbt.
Om en ung socialist var i Ryssland
med ett lättpåverkat sinne...
Det är inte omöjligt att han övertygades att bli mer...radikal.
Men mr Wilson är äldre nu
och säkert visare.
Harold Wilsons liv förändrades.
Från att ha varit en oppositionspolitiker, blev Harold Wilson den främste av dem.
En potentiell premiärminister.
De konservativa har råd att tappa...
Sir. Drottningen.
...skulle ändå ge dem en majoritet.
-Kära Winston. -Ers Majestät.
Rör er inte.
Hur är det?
Fascinerande.
En riktig nagelbitare.
...avgörande mandat. Midlands...
-Tror ni att mr Wilson har en chans? -Ja, tyvärr.
Vi får nog utstå att socialismens kalla vindar
än en gång blåser genom landet.
Jag borde nog inte berätta det här.
När jag var premiärminister,
sökte en ung mr Wilson upp mig och bad om tillstånd att åka till Ryssland
som ombud för...
Handelsdepartementet?
Ja.
En av de första politikerna från väst som var bakom järnridån.
Då tänkte jag att vi behövde hålla ögonen på honom.
...en tydlig bild av vem som kan vinna.
Jag kan inte föreställa mig det.
En opålitlig premiärminister,
när man tänker på hur det var med er.
Jag var en ryslig buffel.
Ni var min skyddsängel.
Taket över mitt huvud.
Ryggraden i min rygg.
Styrkan i mitt hjärta.
Ni var kompassen som vägledde mig.
Inte bara mig, utan oss alla.
Var skulle Storbritannien vara utan sin...
...största britt?
Gud välsigne er, Winston.
Efter generationen av konservativt styre,
där vi har sett lågkonjunktur, skandaler och splittring...
Kom igen, Margot. Sjung en sång till.
Ja, Margot. Det är din tur.
Herregud.
Ännu en vinst för Labour.
Hittills har de konservativa förlorat 3,5 % av mandaten.
De rika och fattiga...
ÄT DE RIKA
...och det faktum att inget parti
har lyckats få en klar majoritet
är inte bara ett tecken på missnöjet med regeringen,
utan ett misslyckande för hela politikerkåren.
Bravo!
Tack.
...kommer nu.
Ja, Labour vinner.
Labour bildar nästa regering.
I morgon vaknar folk till ett nytt land.
Ett land vars öde ligger i mr Wilsons händer.
Vi går över till Transport House, där Labourväljare har samlats
för att höra hur de firar.
Reglerna är att när ni presenteras, bockar ni med huvudet.
När ni träffas, säger ni "Ers Majestät".
Sedan säger ni "frun".
När ni går, säger ni "Ers Majestät" igen.
Sitt eller prata inte, före Hennes Majestät.
Ingen fysisk kontakt, utom att ta i hand,
men bara om hon sträcker fram den.
Inget småprat, om inte hon inleder det.
När hon ringer, hämtar jag er.
Bocka och gå baklänges mot mig.
Oppositionsledaren, Ers Majestät.
Mr Wilson.
Tack.
Ers Majestät.
Landet har talat. Ert parti vann valet.
Det är min plikt som monark att be er att bilda regering i mitt namn.
Gratulerar, premiärminister.
Jag bör väl börja med att be om ursäkt.
-För vadå? -Segern.
Ni tycker om min företrädare.
Ni hade föredragit att han hade suttit kvar.
Det är min plikt att inte ha preferenser.
Men det har vi ju. Det är bara mänskligt.
Jag förstår att snobbige Alec lockar, som kan prata om hästkapplöpning.
En adlig person som kan sina bestick, till skillnad från oborstade jag.
Knappast.
Men landet var av en annan mening.
De fick nog av hur de konservativa ställde till det
och den skada de gjorde.
Skyhöga mark- och huspriser, raskravaller, sexskandaler,
hög arbetslöshet, nekat medlemskap i EEG
och ett underskott i handelsbalansen på 800 miljoner pund.
Ja, det är inget avundsvärt arv.
Vad ska ni göra åt bytesbalansen? Tänker ni devalvera?
Nej, frun.
Labour har devalverat förr, utan framgång.
Vi kan inte riskera att ses som ett devalveringsparti.
Det är även en fråga om stolthet.
Det här är ett betydande land och pundet är en viktig symbol.
Ingen lätt sak att vänja sig vid.
Vad då?
Ni är ju en del av den symbolen. Ert ansikte finns på alla sedlar.
Nej.
Jag minns första gången jag såg min far på ett mynt.
Det kändes underligt.
Samtidigt insåg jag
att jag en dag skulle se mitt eget ansikte.
Men man vet aldrig vad som väntar.
Trodde ni att ni skulle bli PM?
-Nej, inte alls. -Hur kunde ni ha gjort det?
-Mr Gaitskell var ju så ung. -Ja.
Ingen kunde ha förutsett hans död.
Nej.
-Så plötsligt. -Ja.
Och oväntat.
Ja.
Men man gör ju det mesta av sitt öde.
Sannerligen.
Jag vet inte vad jag förväntade mig.
Alla hans föregångare,
Churchill, Eden, Macmillan till och med Alec,
var respektingivande på sitt sätt.
Statsmannamässiga.
Men Wilson är varken gammal eller ung,
lång eller kort, högljudd eller tystlåten,
varm eller kall.
Han kom från ingenstans och är fullkomligt alldaglig.
Bra drag för en spion.
Hur sa?
Det är väl bra drag för en spion?
Att vara lätt att glömma, alldaglig och inte sticka ut.
Det sa vi om Henry. Eller hur?
Vad?
Att du hade blivit en bra spion,
för ingen minns att de har träffat dig.
Det är aningen bättre
än alla som har mardrömmar efter att ha träffat dig.
Vi retas med varandra.
Med Tony vet man aldrig var man står
från en stund till en annan.
Kärleks byts mot hat. Mamma, du lyssnar inte.
Jovisst, raring.
Tony hatar dig inte.
Han börjar nog göra det.
Försök att inte låta allting kretsa kring honom.
Ni ska ju åka till Amerika.
Ja.
Då är ni tillsammans hela tiden och samarbetar.
Din far och jag blev mer sammansvetsade av resorna.
Jag hoppas att du har rätt.
-Tack. -Sir.
-Från Margot. -Utmärkt.
-Hur kunde du veta? -Margot!
Sjutton minuter från dörr till dörr. Det är nytt rekord.
Finns det någon mat kvar? Ers Majestät.
Ers Majestät, jag ber om ursäkt.
Grattis på födelsedagen, Henry.
Titta!
-Hej. -Tony.
Tony, sätt dig bredvid din fru.
Varför det? Henne träffar jag ju jämt.
Hon säger att ni aldrig träffas.
Han bara jobbar, reser och åker vattenskidor.
Min nya passion.
Ers Majestät har telefon.
-På sjön Sunninghill. -Där är det vackert.
-Det är en hemsk, liten damm. -Vi äger den.
Jag har en båt där med Sainsbury.
Du måste dra upp den.
Målet är att ligga ute.
Vad fin! Tusen tack, Elizabeth.
Verkligen bedårande.
Har den äran i dag
Har den äran, käre Henry
Har den äran i dag
-Hurra! -Det räcker.
Winston är död.
Skjut!
MI5:S HUVUDKONTOR, LONDON
Ni har telefon från CIA:s chef för kontraspionage.
-Jag ringer upp. -Han sökte Juliet.
Statschefer från hela världen anländer...
Mina herrar.
...till samväldets stora moderkyrka.
JUSTITIEDEPARTEMENT
-Jim? -Martin.
En man vid namn Michael Straight har överlämnat sig.
Jag behöver prata med en agent.
Han hävdar att han är en rysk agent.
Han säger att han kan avslöja en mullvad för KGB
i det brittiska toppskiktet.
-Var är han nu? -Washington.
Vi kan ha honom hos er i morgon.
Vi har samlats som representanter för befolkningen
för att förenas i bön medan vi begraver en enastående man
som gjorde en minnesvärd insats för sitt land
och för friheten.
Vi tänker på honom med tacksamhet
för att han växte upp i vår tid
av prövning
och blev en ledare och en inspiration
för sin idoga beslutsamhet och outtröttliga rådighet.
Jag heter Michael Straight.
Eftersom alla människor utsätts för frestelser
ber vi att vi, tillsammans med honom,
hör till dem vars synder blir förlåtna
och att vi får en plats i himmelriket.
Jag läste vid Cambridge University.
Det var då som jag blev kontaktad
av medlemmar av kommunistpartiet.
Jaha.
Jag pratar med Hennes Majestät och återkommer.
Generaldirektören för MI5, mr Furnival Jones, Ers Majestät.
Ers Majestät, tack för att ni tar emot.
Jag måste tyvärr berätta
att vi har blivit kontaktade av en f.d. rysk agent
som har pekat ut en mullvad i landets toppskikt.
Det är alltså sant.
-Frun? -Jag hörde ryktena.
Först avfärdade jag dem,
men efter att ha tillbringat tid med honom
blev misstankarna allt starkare.
På så sätt.
Att han kunde vara verksam så länge oupptäckt
är väldigt genant för oss alla.
Ärendet måste hanteras varsamt.
Det var det jag ville tala om. För att se om vi kunde tygla det.
Vad?
Det går inte.
Ha en rysk spion på Downing Street?
De ryktena. Ni syftar på Harold Wilson.
-Ja. -Jag ber om ursäkt.
Ja, det är allmänt känt att KGB gjorde flera försök
att rekrytera Wilson när han var med i en handelsdelegation.
Han reste ofta till Ryssland på den tiden,
men bevisen för att de lyckades var så svaga att vi avfärdade det.
-Och förgiftningen av Gaitskell? -Gaitskell dog av lupus.
Även om ryssarna hade förgiftat Gaitskell,
hade det troligen gynnat George Brown, inte Harold Wilson.
Wilson var ingen favorit för att ta över ledarskapet.
Har vi inte en spion på Downing Street?
Nej.
Men det verkar...
...som att vi har en i Buckingham Palace.
Vi ser på en tavla och vill lära känna den...
...förstå den.
Men kan vi någonsin förstå något fullkomligt?
Som vår skäggige skojare här.
En venetiansk falskspelare som först tillskrevs Tizian,
tills man fann nya bevis som visar att den målats av Lorenzo Lotto.
Ju längre tiden går, desto mer lär vi oss.
Sanningar avslöjas.
I slutet av renässansen,
verkade tavla efter tavla, mästerverk efter mästerverk
vara fulla av hemliga intentioner, dubbla budskap.
Annibale Carraccis Allegori över sanning och tid,
målad 1584 eller 1585.
Den här bevingade figuren
räddar en ung kvinna, sin dotter, från mörkret.
Han är tiden.
Hon är sanningen.
Och figuren nedanför, som blir trampad av sanningen är svek.
Carraccis budskap är tydligt.
Ha tålamod. Sanningen kommer fram.
Jag kan nu bekräfta att intendenten för drottningens konstsamling,
sir Anthony Blunt, var den fjärde mannen i spiongruppen från Cambridge.
Budskapet i tavlan upprepas i verkligheten. Som med Lottos tavla,
gick tiden och målningen restaurerades
vilket visade att sveket har två ansikten.
Hon har ett andra, monstruöst ansikte.
Samtidigt som han haft en framstående karriär som konsthistoriker
och medlem i det kungliga hushållet,
tillbringade han 15 år som aktiv KGB-spion
och överlämnade nästan 2 000 dokument med känsliga militärhemligheter
till Kreml.
Sanningen må ligga under ytan, begravd och gömd,
men tiden har en tendens att avtäcka den.
Man tänker på Köpmannen i Venedig.
"Sanningen kommer alltid i dagen.
Ett mord kan inte döljas länge.
Ett människobarn kan,
men till slut måste ändå sanningen fram."
Tack.
Vi hoppades att informationen var falsk. Vi får ofta in såna här tips, men...
Vi grep och förhörde Blunt och...
Han har tyvärr erkänt...
...allt.
Vad är nästa steg?
Han är en landsförrädare.
Han borde ställas inför rätta, låsas in
och få nyckeln bortslängd.
Om man inte anser att ett avslöjande av Blunts förräderi
skulle orsaka ännu mer skada.
Ska det tystas ner?
Hur?
Det kan ha katastrofala följder för säkerhetstjänstens rykte.
Att han förblev oupptäckt så länge,
kan skada våra relationer med amerikanerna.
Vi har nästan förbrukat all välvilja där redan.
Ett misslyckande till,
så vore vår trovärdighet ruinerad.
Vad föreslår de?
Att vi ska blunda och låta en förrädare
och landsfiende förbli fri
och behålla sin karriär och sitt rykte
för att bespara MI5 skammen?
-Han borde skjutas. -Jag håller med.
Men i stället måste jag hylla honom på utställningen.
Hur ska jag kunna hålla det här talet?
Orden fastnar nog i halsen.
Vi står här i kväll,
omgivna av konstsamlingens främsta verk...
...för att beundra Rubens, Tizians, Rembrandts och Holbeins genialitet.
Att vi kan ta till oss dem,
uppskatta dem och förstå dem,
beror på en annan mans geni,
vars lärdom och vision har fått oss att samlas här i dag.
Sir Anthony Blunt.
Tack.
Han har arrangerat utställningen, klargjort det gåtfulla
och avslöjat vad som ligger dolt under ytan.
Jag hade aldrig tänkt på konsthistoria så.
Som konsten att undersöka, lösa gåtor, hitta ledtrådar
och avslöja hemligheter.
Det har varit lärorikt.
Jag uppskattade porträttet
som visade sig ha en annan person dold under ytan.
Är det en riktig beskrivning
eller famlar jag i mörkret som vanligt?
Inte en annan person. Samma person.
Det var inte ovanligt att kunden såg det färdiga porträttet
och bad om en mer smickrande version.
Då målade konstnären en annan version ovanpå.
Inte två olika personer alltså.
Två olika versioner av samma person.
Det är så gott som två olika personer.
Den förskönade versionen de vill visa upp
och den mindre attraktiva person som de verkligen är i det dolda.
Det finns ett ord för det. Palimpsest.
Det rör vanligtvis manuskript.
"Pentimento" för tavlor.
Pentimento.
Jag tror att jag talar för oss alla när jag säger att vi inte kan lita på
eller se något på samma sätt igen.
Premiärministern.
Ers Majestät.
Jag är så glad att ni kom. Då kan jag be om ursäkt personligen.
-För vad? -Det behöver ni inte förstå.
Ni ska bara veta att jag missbedömde er
och jag vill ta chansen att be om ursäkt.
Är ni konstmänniska?
-Konst? -Ja. Tavlor.
Nej, faktiskt inte.
Jag är en ekonom. En statistiker i grund och botten.
Jag trivs bäst med siffror.
Man kan lita på siffror. De är ärliga.
Där lurar inga gåtor, illusioner eller allegorier.
Där vet man var man står.
Allt är uppenbart.
Det föredrar jag.
Jag håller med.
Hans Höghet vill träffa er.
Ursäkta mig.
Det minsta ni kunde göra vore att tyst smita i väg
och inte tvinga oss att ha er under vårt tak.
Men att göra det rätta,
det anständiga, det hedervärda,
ni har ingen aning om vad det innebär.
Jag tänker hålla ögonen på er.
Gör ni minsta misstag, ni svekfulla orm,
så avslöjar jag er och får er fängslad.
Jag råder er att tänka efter noga innan ni gör det.
Det vore klokt att tänka över er egen position.
Vad pratar ni om?
Under Profumos sexskandal kanske ni minns
att det sas att någon i kungafamiljen var inblandad.
Ingen visste vem,
men det sas vara en framstående medlem.
Mycket framstående.
När den inblandade osteopaten Stephen Ward
tog sitt liv...
...spekulerades det att ett antal porträtt
av den framträdande mannen hade hittats i hans lägenhet.
Många ville så klart lägga vantarna på porträtten.
Lyckligtvis fanns någon med goda kontakter i konstvärlden
som såg till att de inte föll i fel händer.
Jag träffade aldrig Stephen Ward som något annat än en osteopat.
Om han ritade av mig, kan han ha gjort det från foton.
Vi intalar oss allt möjligt för att förklara det som har hänt.
Om vi intalar oss fantasierna tillräckligt ofta
blir de till sanning.
För oss och alla andra.
Och jag vill gärna att er sanning ska vara sanningen.
Det vore bäst för alla.
Tänk vad förfärligt det skulle vara
om de bilderna blev offentliga nu.
Vilket rabalder det skulle skapa.
Och till vilken nytta?
Det hör ju till det förflutna.
-Ursäkta mig. -Givetvis, Ers Majestät.
Anthony Blunt erbjöds total åtalsimmunitet.
Han fortsatte som intendent för drottningens konstsamling
fram till sin pension 1972.
Drottningen talade aldrig med honom igen.
Undertexter: Maria Grimstad
TILL MINNE AV MICHAEL THOMAS