A NETFLIX SAJÁT GYÁRTÁSÚ SOROZATA
1964
Felség.
A Postánál mindenki örül az új képnek, asszonyom,
mely elegánsan mutatja be,
ahogy Őfelsége fiatal nőből...
öreg banya lesz?
Négy gyermek anyja és biztos uralkodó.
A postaügyi miniszter mondta, hogy a két kép, melyen
a fiatal és a kissé idősebb királynő látható,
szinte ugyanolyan.
Bevin igen kedves.
Egyúttal pimasz hazudozó is.
- Aprócska változások, a hajban... - Számos változás.
De ez van.
A kor kevés emberhez kegyes.
Nincs mit tenni.
Meg kell barátkoznunk vele.
...Huyton választópolgárai
nagy többséggel újra megszavazták.
De Harold Wilson arra ösztönözte a szavazókat,
hogy üssenek éket a toryk közé a Munkáspárt győzelméért
és hogy megakadályozzák a liberálisok túlzott hatalmát.
Sir Alec pozícióját is befolyásolhatják a liberálisok.
Egészen magukhoz tértek.
Az 1950-es választásokon a munkáspárti többség szétfoszlott.
Néhány nagyszerű alakja már beteg volt.
A Korea és az újrafegyverkezés miatti nyomás megnőtt.
A választási harc sosem könnyű...
- Hangosabban, kérem. - Uram.
Az ellenfele kihívásai sokkal vonzóbbnak tűnnek.
Sok az ismeretlen.
Még az időjárás is elmoshatja a reményeket.
Harold Wilson élete megváltozott.
Jaj, ne!
Mi az?
Winston megint stroke-ot kapott.
- Szegény öreg. - Ma meglátogatom.
Tudod, ha az az ember ma nyer, azt akarja, hogy tűnjünk el.
- Ki? - Wilson.
A fél kabinetje elvakult antimonarchistákból áll.
Karóra húznák a fejünket.
Vive la révolution.
De kétlem, hogy beszélnek franciául Halifaxben
vagy Huddersfieldben.
- A régi rend. - Vagy honnan származik.
Az öregfiúk csapata.
A kellemes...
Azt is hallottam, hogy KGB-kém.
Mr. Wilson? Ez nevetséges.
Hogy az elődjét, Hugh Gaitskellt az oroszok mérgezték meg,
hogy átvegyék az irányítást.
- Ezt hol hallottad? - Egy barátomtól a klubban.
Van egy elmélete,
hogy állították át Wilsont, mikor orosz kiküldetésen volt.
Azt mondta, KGB-s kódneve is volt.
"Olding."
Hát, ha te tudod és a barátod is,
az MI5 is biztosan tudja,
és arra jutottak, hogy Wilson rendben van,
különben felléptek volna.
Hacsak soha nem várták, hogy ilyen messzire jut.
-...kegyetlenül alkalmazzák... - Senki se hitte.
...a tudományos technikákat a szovjet iparban,
ez bizonyítja, hogy csak az államnak kellenének ilyen erős jogkörök.
Jó reggelt, felség!
Ne feledje, hogy egykor a Mirabelle-ben ebédel.
Szóljon, hogy nem megyek.
- Gyerünk! Kifelé. - Uram!
Jó reggelt, királyi felség!
Ki vagy te?
Új vagyok.
Gondolom, nem "új" a neved.
Nem.
- Szóval, ha megkérdezem... - Violet, asszonyom.
Hol a másik?
A kövér.
Elment, asszonyom.
Idegi kimerültség.
Igen?
Jó reggelt, asszonyom! Lord Snowdon bocsánatot kér.
- Micsoda? - Fotózni készül.
- Micsoda? - A választást.
- Nem. - Megpróbál a kávéra csatlakozni.
Nem!
Tony.
Nyisd ki az ajtót!
SZAVAZÓHELYISÉG
Őfelsége, királyi fenség.
Sir Anthony, mi ez az egész?
Készülünk a kiállításra
a Guildhall galériában, asszonyom.
- A festményeinkből? - Portrék a korai modern Európában.
Beleegyezett, hogy szól majd pár szót.
- Tényleg? - Hiba volt.
Valószínűleg.
- Ezt ki festette? - Annibale Carracci.
Sosem hallottam róla.
Ezt?
- Artemisia Gentileschi. - Erről a férfiról sem.
Nő, uram.
Attól tartok, nem vagyunk nagy műszakértők.
Inkább vidékiek vagyunk.
- Barbárok. - Azt nem mondanám.
De én épp most mondtam.
Talán nem ért egyet?
Mindig azt mondtam, hogy a királynőnek és Erzsébet anyakirálynénak
jó szeme van.
Micsoda? Összesen egy?
Külön-külön.
Jól van, drágám.
Megyek.
Forduljon balra!
Sok sikert Winstonnal.
Ha mondanom kell pár szót,
kíváncsi vagyok, felkészítene-e megint.
Örömmel.
Az elődje nem volt túl türelmes velem,
de maga mindig kedvesen azt éreztette,
hogy nem vagyok hülye, és ez jólesik.
Szóval, mondja,
a korai modern kor mely időszakot jelenti?
A középkor végétől
az ipari forradalom kezdetéig.
A 15. század végétől a 18. század végéig.
És most milyen korban vagyunk?
A rémisztő modernben?
Szerintem az egész a mai választásokon múlik.
Szavazott? Tudom, nem illik megkérdezni.
Igen, asszonyom.
A konzervatívokra.
Tényleg?
Mindig is baloldalinak néztem.
Talán régen. Már nem.
- Ez mi? - Rembrandt.
Öregember katonai öltözetben.
Csodásan rejtélyes karakter.
Apropó, rejtélyek, mit gondolunk Mr. Wilsonról?
- Hallani pletykákat. - Igen, asszonyom?
Míg Moszkvában volt kiküldetésen, a KGB megkereste.
Nonszensz, tudom.
Nem vetném el olyan gyorsan.
Egy fiatal szocialista Oroszországban, akkoriban,
befolyásolható elmével.
Elképzelhető, hogy kissé...
radikálisabb lett.
De Mr. Wilson már idősebb,
és biztos bölcsebb is.
Harold Wilson élete drámaian megváltozott.
Fontos ellenzéki politikusból
Harold Wilson a legfőbb ellenzéki politikus lett.
Lehetséges miniszterelnök és a korona szolgálója.
A konzervatívok megengedhetik, hogy...
Uram, a királynő.
...ettől még kicsi, de elég többségük lesz.
- Drága Winston. - Felség.
Ne mozduljon!
Hogy van?
Feszülten, asszonyom.
Jó kis izgalom.
...a csatatér fő helyei. Közép-Anglia...
- Mr. Wilsonnak van esélye? - Attól tartok, igen.
Szembe kell néznünk azzal, hogy a szocializmus hideg szele
újra áthalad a földünkön.
Nem kéne ezt elmondanom.
Amikor miniszterelnök voltam,
a fiatal Mr. Wilson engedélyt kért, hogy elmehessen Oroszországba,
képviselve...
a...
Kereskedelmi Minisztériumot.
A Kereskedelmi Minisztériumot.
Az egyik első nyugati politikus, aki a vasfüggöny mögé ment.
Emlékszem, azt gondoltam, jobb, ha szemmel tartjuk.
...kezd körvonalazódni, ki lehet a győztes.
Nem tudom elképzelni, milyen lehet.
Egy megbízhatatlan miniszterelnök.
Amikor elgondolom, milyen volt önnel.
Szörnyű zsarnok voltam.
Az őrangyalom volt.
Tető a fejem fölött.
A gerinc a hátamban.
Vas a szívemben.
Ön volt az iránytű, aki vezetett.
Nem csak engem, mindenkit.
Mi lett volna Nagy-Britanniával...
a legnagyobb brit nélkül?
Isten áldja, Winston!
A konzervatív uralom után,
ahol recesszió, botrány, nemzeti viszály szemtanúi voltunk...
Folytasd, Margot! Még egy dalt!
Igen, Margot. Te jössz.
Jézus Krisztus.
A Munkáspárt ott is nyert,
és összességében eddig 3,5 százaléknyi szavazót szívtak el a konzervatívoktól.
...a gazdagok és szegények, és a tény, hogy egyik párt sem
tudja megszerezni a szavazók nagy többségének bizalmát,
nemcsak a kormánnyal való alapvető elégedetlenséget,
hanem az egész politikai osztály kudarcát is jelentette.
Bravó!
Köszönöm.
...most érkeznek be hozzánk.
Igen, ott is a Munkáspárt nyert.
A Munkáspárt alakítja a következő kormányt.
Holnap egy új Nagy-Britanniában ébredünk,
ahol a sors Mr. Wilson kezében van.
Átmegyünk a Munkáspárt központjába,
ahol a Munkáspárt dolgozói és támogatói vannak,
hogy lássuk, miként ünnepelnek.
Uram, a protokoll a következő.
Ha bejelentik, lehajtja a fejét.
A királynőt először "felségnek" nevezi.
Ezután "asszonyom", de nem "hölgyem".
Amíg nem távozik. Majd megint "felség."
Ne üljön le, amíg őfelsége sem. Ne beszéljen, amíg ő sem.
A kézfogáson kívül más fizikai kontaktus nem lehetséges,
ha és amennyiben ő ajánlja fel.
Semmi csevegés, ha nem ő kezdi.
A végén csönget, én pedig jövök magáért.
Lehajtja a fejét, és kihátrál felém.
Az ellenzéki vezető, felség.
Mr. Wilson.
Köszönöm.
Felség.
Az ország döntött. A pártja megnyerte a választást.
Mint uralkodó köteles vagyok
megkérni, hogy a nevemben alakítson kormányt.
Gratulálok, miniszterelnök úr.
Úgy vélem, bocsánatkéréssel tartozom.
- Miért? - A győzelemért.
Tudom, hogy az elődömet kedvelte,
és kétségkívül jobban örült volna, ha hivatalban marad.
Kötelességem nem preferálni senkit.
Mindannyian azt tesszük, nem? Nem tehetünk róla. Az emberi természet.
És értem, miért olyan vonzó Puccos Alec.
Vele lehet versenyzésről beszélni,
jól nevelt, előkelő, ismeri az evőeszközöket,
nem olyan barbár, mint én.
Aligha.
Az ország mégis másként döntött.
Elég volt a zűrből, amit a konzervatívok hagytak,
és a pusztításukból.
Emelkedő föld- és lakásárak,
faji zavargások, szexuális botrányok,
nagymértékű munkanélküliség, az EGK elutasítása,
és az évi 800 millió font kereskedelmi hiány.
Nem irigylésre méltó örökség.
Mit kezd a fizetési mérleggel?
Leértékelés jön?
Nem, asszonyom.
Egy munkáspárti kormány egyszer már leértékelte a fontot,
kevés sikerrel,
és nem kockáztathatom meg, hogy a pártom a leértékelés pártja legyen.
Ez a nemzeti büszkeségről is szól.
Ez még mindig remek ország, és a font erőteljes szimbólum.
Nem lehetett könnyű megszokni.
Mit?
A szimbólum részévé lenni. Minden érmén és bankjegyen.
Nem.
Emlékszem, mikor először láttam apámat egy shillingen,
milyen furcsán nézett ki.
Majd rájöttem,
egy nap a saját arcomat kell néznem.
De sosem lehet tudni, mit tartogat a sors.
Gondolta valaha, hogy miniszterelnök lesz?
- Egek, nem. - Hogy is gondolta volna?
- Mr. Gaitskell még mindig fiatal volt. - Az volt.
Senki sem láthatta előre a halálát.
Nem.
- Ilyen hirtelen. - Igen.
És váratlanul.
Igen.
Mi vagyunk saját sorsunk kovácsai.
Így igaz.
Nem tudom, mire számítottam.
Az összes elődje,
Churchill, Eden, Macmillan, még Alec is,
a maguk módján félelmetesek voltak.
Államférfiak.
Wilson se nem öreg, se nem fiatal,
se nem magas vagy alacsony, se nem hangos vagy csendes,
se nem meleg vagy hideg.
Úgy tűnik, a semmiből bukkant elő egy szürke alak.
Egy kém legjobb tulajdonságai.
Mit mondott?
Ezek nem egy kém legjobb tulajdonságai?
A felejthetőség, szürkeség. Megbújni a tömegben.
Ezt mondtuk Henryről. Nem igaz, drágám?
Mit?
Hogy tökéletes kém lettél volna,
mert senki sem emlékezett rád.
Azt mondanám, ez némileg jobb,
mint a rémálmok, amik a veled való találkozást követték.
Persze, csak ugratjuk egymást.
Tonyval sosem lehet tudni, kivé változik
egyik pillanatról a másikra.
Ingatag.
Egyszer szeret, aztán utál. Anyu, nem figyelsz.
Dehogynem, drágám.
Tony nem utál téged.
Szerintem kezd.
Ne hagyd, hogy így felőröljön!
Nemsokára utaztok Amerikába.
Igen.
Állandóan együtt lesztek, csapatként dolgoztok majd együtt.
Apáddal ezeken az utakon mindig egymásra találtunk.
Remélem, igazad van.
- Köszönöm. - Uram!
- Margot-tól. - Csodálatos. Nagyon jó.
- Honnan tudtad? - Margot!
17 perc, háztól házig. Szárazföldi sebességrekordnak nyilvánítom.
Van valami ennivaló, vagy felfaltátok? Felség.
Felség. Ezer bocsánat.
- Boldog szülinapot, Henry! - Hol voltál, Tony?
Nézd!
- Helló! - Tony!
Tony, édes, gyere és ülj a nejed mellé!
Miért tenném? Folyton együtt vagyunk.
Most mondta, hogy alig lát téged.
Mert mindig dolgozik, utazik vagy vízisíel.
Az új szenvedélyem, asszonyom.
Felség, telefonon keresik.
- Nagyon szép. - Igazából az egy rémes kis tó.
A miénk az a tó.
Simon Sainsburyvel van egy csónakunk.
Fel kell húznod!
Az volna a lényeg, hogy kimaradjak.
Ez igazán bájos. Elizabeth, nagyon köszönöm.
Igazán elbűvölő.
Boldog szülinapot
Boldog szülinapot, drága Henry
Boldog szülinapot
- Hurrá! - Elég.
Winston halott.
Uram,
a CIA titkosszolgálatának igazgatója telefonál.
- Visszahívom. - A Julieten hívja, uram.
A világ minden tájáról érkeznek az államfők...
Uraim!
a Nemzetközösség nagy főtemplomába.
IGAZSÁGÜGYI MINISZTÉRIUM
- Jim? - Martin.
Egy Michael Straight nevű férfi feladta magát a minisztériumban.
Beszélnem kell egy rangidős hírszerzővel.
Azt állítja, az oroszok alvó ügynöke.
Olyan információi vannak, melyek lelepleznek egy KGB-s ügynököt
vezető brit körökben.
- Hol van most? - Washingtonban.
Holnapra átrepülhet.
Azért gyűltünk ma itt össze, hogy e föld népét képviseljük,
és imádkozzunk egy nagyszerű ember temetése alkalmából,
aki emlékezetes szolgálta országát
és a szabadság ügyét.
Hálával gondolunk rá,
hogy kétségbeesett szükségünkben
a nemzet vezetőjévé és ihletőjévé emelték,
hogy hangot adjon a rettenthetetlen elszántságnak és fáradhatatlan éberségnek.
A nevem Michael Straight.
És mivel minden ember ki van téve a kísértésnek és hibázhat,
imádkozzunk, hogy vele együtt,
azok közé tartozzunk, kiknek bűneit megbocsátják,
és helyünk legyen a mennyek országában.
A Cambridge-i Egyetemre jártam,
és ez idő alatt
kerestek fel először a Kommunista Párt tagjai.
Értem.
Megbeszélem őfelségével, és mielőbb visszahívom.
Az MI5 igazgatója, Mr. Furnival Jones, felség.
Felség. Köszönöm, hogy fogad.
Szomorúan mondom,
hogy megkeresett minket egy volt orosz ügynök,
aki téglát talált a legfelsőbb brit körökben.
Szóval igaz.
- Asszonyom? - Hallottam pletykákat.
Először elvetettem,
de a vele együtt töltött idő alatt
egyre gyanúsabb lett.
Valóban.
És hogy ilyen sokáig feltűnés nélkül tudott ténykedni,
mindannyiunknak hatalmas szégyen.
Nyilvánvalóan nagyon óvatosan kell kezelni.
Erről akartam beszélni,
hátha megtaláljuk a módját a hír visszatartásának.
Tessék?
Azt nem tehetjük.
Egy orosz kém a Downing Streeten?
Azok a pletykák. Ön Harold Wilsonról beszél.
- Igen. - Nagyon sajnálom, asszonyom!
Széles körben ismert,
hogy a KGB ismételt próbálkozásokat tett,
hogy a kereskedelmi kiküldetésben dolgozó Wilsont beszervezze.
Sokat utazott akkoriban Oroszországba,
de az oroszok sikerére olyan gyenge bizonyíték van,
hogy nemrég el is vetettük.
És Gaitskell mérgezése?
Gaitskellt nem megmérgezték. Lupusban halt meg.
Még ha az oroszok meg is mérgezték volna Gaitskellt,
a legnagyobb nyertese George Brown és nem
Wilson lett volna.
Nem Wilsonra akarták bízni a vezetést.
Nincs orosz kémünk a Downing Streeten?
Nincs.
De úgy tűnik,
van egy a Buckingham-palotában.
Ránézünk egy festményre, és azonnal ismerni akarjuk.
Megérteni.
De megérthető-e teljesen bármi?
Vegyük ezt a szakállas csalót itt,
egy velencei svindler, akit eredetileg Tizianónak tulajdonítottak,
amíg egy új bizonyíték
nem igazolta, hogy Lorenzo Lotto festménye.
Idővel mindenre fény derül.
Az igazság kitudódik.
A késő reneszánszban
festmény festmény hátán, egyik mestermű a másik után
tele volt rejtett szándékkal.
Többszörös jelentéssel.
Annibale Carracci Az igazság és idő allegóriája
című festményét 1584-ben vagy 1585-ben festette.
Ez a szárnyas alak itt
megment egy fiatal nőt, a lányát, a sötétségből.
Ő az idő.
A lány az igazság.
Az igazság által eltaposott alak
a csalárdság.
Carracci üzenete egyértelmű.
Légy türelmes! Az igazság kiderül.
Sajnálattal kell megerősítenem, hogy a királynő képeinek felügyelője,
Sir Anthony Blunt a cambridge-i kémhálózat negyedik embere volt.
A festménybe rejtett üzenet a valóságban megismétli magát.
Lotto képéhez hasonlóan, telt az idő, és a festmény feltárta,
hogy a csalárdság kétarcú.
Van egy másik, szörnyű arca.
És a kiváló művészettörténészi karrierje, valamint
a királyi háztartásban betöltött szerepe mellett
15 évet töltött aktív KGB-ügynökként,
és majdnem 2000 dokumentumnyi titkos katonai titkot adott ki
a Kremlnek.
Lehet, hogy az igazság a föld alá van ásva, elfeledve,
de az idő fel tudja tárni.
Gondoljunk a Velencei kalmárra.
"Az igazság napfényre jő.
Gyilkosság nem maradhat soká titokban.
Az ember fia igen,
de az igazság
végre kisül."
Köszönöm.
Először bíztunk benne, hogy az információ hamis.
Mindig kapunk ilyen állításokat. De...
később őrizetbe vettük és kihallgattuk Bluntot, és...
sajnos azt kell mondanom, beismert
mindent.
Mi a következő lépés?
Elárulta az országát.
Természetesen börtönbe kell zárni,
a kulcsot pedig eldobni.
Hacsak nem érezzük úgy, hogy Blunt árulásának felfedése
még nagyobb kárt okozhat.
Akkor mi lesz? Titokban marad?
Hogyan?
Nyilván végzetes hatása lenne
a hírszerzésünk hírnevére.
A tény, hogy oly sokáig észrevétlen maradt,
komoly hatással lehet az amerikaiakkal való kapcsolatunkra.
Jószándékuk utolsó morzsáit éljük fel.
Egy újabb hiba,
és a hitelességünknek lőttek.
Mit javasolnak?
Hogy hunyjunk szemet, és hagyjunk egy árulót,
az ország ellenségét, szabadon élni,
a karrierje és hírneve sérelme nélkül,
hogy az MI5-ot ne hozzuk kínos helyzetbe?
Le kéne lőni.
Egyetértek,
de helyette tiszteletem teszem a kiállításán.
Hogy mondjam el a beszédem?
El fog fulladni a hangom.
Azért vagyunk ma itt,
körülvéve a királyi gyűjtemény legnagyobb kincseivel,
hogy megcsodáljuk Rubens, Tiziano, Rembrandt és Holbein művészetét,
amelyeket azért tudunk értelmezni,
értékelni és megérteni,
mert egy másik ember zsenialitása,
kivételes hozzáértése és elképzelése ma összehozott itt minket.
Sir Anthony Blunt.
Ő válogatta össze a kiállítás darabjait és ad értelmet a rejtélynek,
és felfedi, mi rejtőzik valójában a felszín alatt.
Én például soha nem gondoltam így a művészettörténetre,
mint olyan művészetre, amelyben nyomozni kell, rejtélyeket megoldani,
és titkokat feltárni.
Sokat tanultam.
Nagyon élveztem a portrét,
amiről kiderült, hogy egy másik ember bujkál a felszín alatt.
Jól fogalmaztam, Sir Anthony?
Vagy a sötétben tapogatózom, mint mindig?
Nem egy másik ember, asszonyom. Ugyanaz az ember.
A korai modern korban nem volt ritka,
hogy egy művész befejezzen egy portrét, és a pártfogója ránézve
saját maga hízelgőbb változatát kérje.
És a művész megfestette az új változatot.
Nem két különböző embert.
Ugyanazon ember két változatát.
Ami akár két különböző ember is lehet.
A maguk idealizált változata
és az elrejteni kívánt, kevésbé kívánatos ember képe.
Van is erre egy szó. Palimpszeszt.
Ez általában kéziratokra vonatkozik, asszonyom.
"Pentimento" a festményeknél.
Pentimento.
Azt hiszem, mindenki nevében szólok,
amikor azt mondom, egyikünk sem tud még egyszer
bízni semmiben vagy ugyanúgy tekinteni bármire.
Miniszterelnök úr.
Felség.
De jó, hogy eljött!
Személyesen is bocsánatot kérhetek.
- Miért? - Nem kell értenie.
Csak annyi, hogy szörnyen rosszul ítéltem meg,
és megragadnám a lehetőséget a bocsánatkérésre.
Kedveli a művészetet?
- A művészetet? - Igen. A festményeket.
Ami azt illeti, nem.
Közgazdász és statisztikus vagyok.
A számok boldogítanak.
Azok megbízhatóak.
Őszinték.
Nincs rejtély, csalás
vagy allegória.
Tudjuk, hol állunk.
Azt kapja, amit lát.
Ezt jobban kedvelem.
Egyetértek.
A királyi felség kéreti, uram.
Bocsássanak meg.
A legkevesebb, hogy csendben eloldalog,
és nem kényszerít minket rá, hogy egy fedél alatt éljünk.
De a helyes dologról,
a tisztességes, a becsületes dologról
fogalma sem lehet.
Hát,
figyelni fogom,
egy rossz lépés, maga álnok kígyó,
és felfedem a kilétét, majd börtönbe záratom.
Az ön helyében ezt alaposan átgondolnám, uram.
Jó lenne, ha átgondolná a saját helyzetét.
Miről beszél?
A Profumo-szexbotrány csúcspontján
azt beszélték, hogy a királyi család tagja is érintett.
Senki sem tudta, ki,
de a pletykák szerint a királyi család vezető tagja.
Nagyon magas rangú.
Mikor a botrány középpontjában álló csontkovács, Stephen Ward
megölte magát,
a feltevések szerint
a királyi család e tagjának több portréját is
megtalálták a lakásában.
Nagyon sokan szerették volna megszerezni a portrékat.
Szerencsére a művészvilág egyik igen tisztelt tagja
elintézte, hogy ne kerüljenek rossz kezekbe.
Nem ismertem Stephen Wardot csontkovácsi minőségén kívül,
és ha le is rajzolt engem, azokat fénykép alapján tette volna.
Mindenfélét mondunk magunknak, hogy értelmet adjunk a múltnak.
Olyannyira, hogy a kitalációink, ha elég gyakran ismételgetjük őket,
igazsággá válnak.
Az elménkben és másokéban.
És higgyen nekem, örülök, hogy az ön igazsága az igazság.
Mindenkinek jobb így.
Képzelje el, milyen szörnyű lenne,
ha azok a képek most látnának napvilágot.
Milyen felfordulást eredményezne.
És miért?
Ez a múlt.
- Megbocsátana? - Persze. Felség.
Anthony Blunt ellen nem indult eljárás.
Ő maradt a királyi képek felügyelője
egészen 1972-es nyugdíjazásáig.
A királynő soha többé nem beszélt róla.
MICHAEL THOMAS (1952-2019) EMLÉKÉRE
A feliratot fordította: Keil Dóra