NETFLIX-ALKUPERÄISSARJA
Teidän Majesteettinne.
Postilaitos pitää kovasti uudesta profiilikuvasta, ma'am.
Se kuvastaa elegantilla tavalla -
Hänen majesteettinsa muutosta nuoresta naisesta...
Vanhaksi haahkaksi?
Neljän lapsen äidiksi ja harjaantuneeksi hallitsijaksi.
Postilaitoksen johtaja totesi, että nuo kaksi kuvaa,
kuvat nuoresta ja hieman vanhemmasta kuningattaresta ovat lähes identtiset.
Johtaja Bevins on ylen ystävällinen.
Hän on myös häpeämätön valehtelija.
-Vain vähäisiä muutoksia. Hiukset... -Melkoisia muutoksia.
Mutta niinhän se on, että ikä tekee tehtävänsä.
Ei sille mitään mahda.
Sen kanssa täytyy vain elää.
Jotenkin Harold Wilson innoitti äänestäjäkuntaa.
Hän löi kiilaa Tory-rintamaan, vei liikkuvat äänet Labourille -
ja esti liberaaleja saamasta liian suurta palaa kakusta.
Liberaalit voivat vaikuttaa myös Sir Alecin asemaan -
uuden tulemisensa myötä.
Vuoden 1950 vaaleissa Labourin enemmistöasema mureni.
Osa puolueen johdosta oli sairastunut.
Korean ja asevarustelun luomat paineet kasvoivat.
Vaalit ovat aina hankalat...
-Kovemmalle, kiitos. -Sir.
Vastapuolen lupaukset tuntuvat usein paljon kiehtovammilta.
Yllätystekijöitä riittää.
Jopa sää voi huuhtoa toiveet katuojaan.
Harold Wilsonin elämä muuttui hetkessä.
Voi ei!
-Mitä? -Winston sai taas aivohalvauksen.
-Miesparka. -Käyn hänen luonaan tänään.
Tiedäthän, että jos tuo mies voittaa, hän haluaa päästä meistä eroon?
-Kuka? -Wilson.
Puolet hänen hallituksestaan olisi kiihkomielisiä monarkian vastustajia.
He nostaisivat päämme seipään nokkaan.
Vive la révolution.
Tosin ranskaa tuskin puhutaan Halifaxissa -
tai Huddersfieldissä.
-Vanha valta... -Tai mistä hän onkaan.
Hyvä veli -verkosto...
Huhutaan jopa, että hän olisi KGB:n vakooja.
Herra Wilson, niinkö? Naurettavaa.
Ja että venäläiset olisivat myrkyttäneet hänen edeltäjänsä, Hugh Gaitskellin,
saadakseen tilalle oman miehensä.
Kuka niin sanoi?
Eräs ystäväni. Hänen teoriansa mukaan -
Wilson käännytettiin Venäjällä vienninedistämismatkansa aikana -
ja hän sai jopa KGB:n koodinimen. "Olding".
Jos sinä ja ystäväsi tiedätte siitä,
niin varmasti myös MI5 tietää -
ja on todennut herra Wilsonin kelvolliseksi.
Muuten olisi ryhdytty toimiin.
Ehkä hänen ei odotettu pääsevän näin pitkälle.
-...häikäilemätön... -Se yllätti kaikki.
...tieteen hyödyntäminen Neuvostoliiton teollisuudessa -
osoittaa, että vain valtiolla tulisi olla sellainen määräysvalta.
Huomenta, Teidän Korkeutenne.
Muistattehan, että lounas on Mirabellessa kello 13?
Sanokaa hänelle, etten tule.
Labourin pääministeri...
-Menkäähän jo siitä. -Sir.
Huomenta, Teidän Kuninkaallinen Korkeutenne.
Kukas te olette?
Olen uusi.
"Uusi" tuskin on teidän nimenne.
Ei.
-Siispä kun kysyn... -Violet, ma'am.
Missä se toinen on?
Se lihava.
Hän lähti, ma'am.
Hermostollinen uupumus.
Niin?
Huomenta, ma'am. Pahoittelut Lordi Snowdonilta.
-Mitä? -Hän lähtee ottamaan valokuvia.
-Mitä? -Vaalipäivästä.
-Ei! -Hän yrittää ehtiä seuraksenne kahville.
Tony?
Avaa ovi.
VAALIHUONEISTO
Teidän Majesteettinne, Teidän Kuninkaallinen Korkeutenne.
Sir Anthony, mitä teette?
Valmistaudumme Guildhall-gallerian tulevaan näyttelyyn, ma'am.
-Maalauksistammeko? -Euroopan uuden ajan muotokuvista.
Lupauduitte lausumaan pari sanaa.
-Niinkö? -Se oli virhe.
Luultavasti.
-Kuka tuon on maalannut? -Annibale Carracci.
Aivan outo mies.
Entä tämän?
-Artemisia Gentileschi. -Outo mies hänkin.
Nainen, sir.
Emme ole suuria taiteentuntijoita.
Olemme maalaisia.
-Alkukantaista väkeä. -En sanoisi niin.
Minä sanoin niin. Väitättekö vastaan?
Olen aina sanonut, että kuningattarella ja kuningataräidillä on tarkka silmä.
Yksi silmä yhteensäkö?
Yksi kummallakin.
No niin, kultaseni. Minä poistun.
Katse vasempaan.
Lykkyä Winstonin kanssa.
Voisinkohan vielä saada sellaisen mainion oppitunnin?
Tottahan toki.
Edeltäjänne kärsivällisyys ei riittänyt.
Te saatte minut tuntemaan itseni ellei aivan oppineeksi,
niin ei ainakaan tyhmäksi. Arvostan sitä.
Mihin ajanjaksoon uusi aika sijoittuu?
Keskiajan lopulta teollisen vallankumouksen alkuun.
1400-luvun lopulta 1700-luvun loppupuolelle.
Entä mitä aikaa me nyt elämme? Hirvittävän uutta aikaako?
Se kai riippuu parlamenttivaalien tuloksesta.
-Äänestittekö te? En saisi kysyä. -Kyllä, ma'am.
-Konservatiiveja. -Niinkö?
-Pidin teitä vasemmiston kannattajana. -Ehkä olinkin, mutten ole enää.
-Kenen tämä on? -Rembrandtin.
Vanha mies sotilaan asussa.
Lumoavan arvoituksellinen hahmo.
Arvoituksista tulikin mieleen herra Wilson.
-Hänestähän liikkuu huhuja. -Huhuja?
Että KGB olisi lähestynyt häntä Moskovassa. Pötypuhetta tietenkin.
En sanoisi niinkään.
Nuori sosialisti sen ajan Neuvostoliitossa.
Ja vaikutuksille altis mieli.
Ei liene mahdotonta omaksua radikaalimpiakin ajatuksia.
Nyt herra Wilson on toki vanhempi -
ja varmasti myös viisaampi.
Harold Wilsonin elämä muuttui dramaattisesti.
Lupaavasta oppositiopoliitikosta tuli merkittävin oppositiopoliitikko.
Mahdollinen pääministeri ja kruunun palvelija.
Jos konservatiivit häviävät enintään...
Sir, kuningatar.
...he saavat riittävän enemmistön.
-Parahin Winston. -Teidän Majesteettinne.
Älkää nousko.
Mikä on vointinne?
Jännittynyt, ma'am.
Tämä raastaa hermoja.
...tärkeimmät edustajapaikat. Midlands...
-Voiko herra Wilson voittaa? -Pahoin pelkään.
On varauduttava siihen, että sosialismin kylmät tuulet -
pyyhkäisevät jälleen maamme ylitse.
En ehkä saisi kertoa tätä teille.
Pääministerikaudellani -
nuori herra Wilson tuli pyytämään lupaa matkustaa Venäjälle -
tarkoituksenaan edustaa...
Kauppavaliokuntaa.
Aivan. Kauppavaliokuntaa.
Yhtenä ensimmäisistä lännen poliitikoista rautaesiripun tuolla puolen.
Mietin silloin, että häntä on syytä pitää silmällä.
...yhä selvempi kuva todennäköisestä voittajasta.
En voi kuvitella, millaista olisi,
jos pääministeriin ei voisi luottaa.
Kun miettii teidän aikaanne...
Olin hirvittävä öykkäri.
Te olitte suojelusenkelini.
Katto pääni päällä.
Selkärankani.
Sydämeni rautainen ydin.
Olitte kompassi, joka ohjasi kulkuani.
Ja meidän kaikkien.
Missä Iso-Britannia olisi ilman -
suurinta brittiään?
Jumalan siunausta, Winston.
Pitkä konservatiivien valtakausi,
taantuma, skandaalit ja kansan kahtiajako...
Vielä yksi laulu, Margot.
Kyllä, Margot. Sinun vuorosi.
Herra isä.
Labour voittaa jälleen ja johtaa nyt konservatiiveja 3,5 prosentin erolla.
Hyväosaiset ja huono-osaiset...
ALAS RIKKAAT
...ja se, ettei kumpikaan puolue ole saanut selvää enemmistöä,
kertoo syvästä tyytymättömyydestä hallintoa kohtaan -
ja poliittisen luokan epäonnistumisesta.
Bravo!
Kiitos.
...saamme tiedon juuri nyt.
Kyllä, Labour on voittanut vaalit.
Labour-puolue muodostaa seuraavan hallituksen.
Kansa herää aamulla uudessa Britanniassa,
jonka kohtalo lepää tiukasti herra Wilsonin käsissä.
Siirrymme Transport Houseen -
seuraamaan Labourin puolueväen ja kannattajien juhlintaa.
Protokolla on seuraava: Kun nimenne lausutaan, nyökkäätte.
Ensin sanotte "Teidän Majesteettinne", sen jälkeen "ma'am". Kuten "ham".
Lopuksi sanotte taas "Teidän Majesteettinne".
Ette istuudu ettekä puhu ennen Hänen majesteettiaan.
Ei fyysistä kontaktia kättelyä lukuun ottamatta,
ja vain jos hän tarjoaa kättään.
Ei jutustelua, ellei hän aloita.
Kun hän kutsuu, tulen hakemaan teidät. Te nyökkäätte ja kävelette luokseni.
Opposition johtaja, Teidän Majesteettinne.
Herra Wilson.
Kiitos.
Teidän Majesteettinne.
Kansa on puhunut. Teidän puolueenne on voittanut vaalit.
Hallitsijana pyydän teitä muodostamaan hallituksen minun nimissäni.
Onneksi olkoon, pääministeri.
Minun täytyy kai aloittaa pyytämällä anteeksi.
-Mitä niin? -Voittoa.
Piditte edeltäjästäni -
ja olisitte varmasti suonut hänen jatkavan virassaan.
Velvollisuuteni on olla suosimatta ketään.
Niin me kaikki silti teemme. Emme voi ihmisluonnolle mitään.
Ja onhan Alec hieno mies. Hänen kanssaan voi rupatella laukkakisoista.
Hän on hyvätapainen ja -sukuinen ja osaa käytellä aterimia.
Minä olen tällainen houkka.
Tuskin.
No, kansa päätti toisin. Se sai kyllikseen konservatiivien aikaansaamista sotkuista -
ja sekasorrosta.
Maan ja asuntojen pilviä hipovat hinnat, rotumellakat, seksiskandaalit,
suurtyöttömyys, EEC-jäsenyytemme estäminen -
ja 800 miljoonan punnan vuotuinen kauppataseen alijäämä.
Ei järin kadehdittava perintö.
Mitä aiotte tehdä maksutaseen suhteen? Devalvoitteko?
Emme, ma'am.
Aiempi Labour-hallitus devalvoi punnan huonoin tuloksin,
eikä puolueeni halua leimautua devalvaatiopuolueeksi.
Kyse on myös kansallisesta ylpeydestä.
Tämä on yhä mahtava maa, ja punta on sen vahva symboli.
Siihen tuskin on ollut helppo tottua.
Mihin?
Olette osa sitä symbolia. Kasvonne ovat joka kolikossa ja setelissä.
Ei.
Muistan, kun näin ensi kerran isäni kasvot šillingin kolikossa -
ja katselin sitä kummastellen.
Samalla ymmärsin, että näkisin siinä kai vielä omatkin kasvoni.
Tosin kohtaloaan ei tiedä kukaan.
Näittekö itsenne pääministerinä?
-En, herra paratkoon. -Ei mikään ihme.
-Herra Gaitskell oli vielä nuori mies. -Niin oli.
Hänen ei voinut aavistaa kuolevan.
Ei.
-Se tapahtui niin äkkiä. -Aivan.
Yllättäen.
Aivan.
Kohtalonsa kanssa on vain elettävä.
Todellakin.
En oikein tiedä, mitä odotin.
Jokainen hänen edeltäjänsä, Churchill, Eden, Macmillan ja jopa Alec,
oli omalla tavallaan suurenmoinen.
Aito valtiomies.
Wilson ei ole vanha eikä nuori,
ei pitkä eikä lyhyt, ei äänekäs eikä hiljainen,
ei lämmin eikä kylmä.
Hän tuntuu ilmestyneen tyhjästä ja on hyvin tavanomainen.
Erinomaista vakooja-ainesta.
Anteeksi kuinka?
Eivätkö ne ole vakoojan parhaita ominaisuuksia?
Mieleenjäämätön, tavanomainen, huomaamaton.
-Sanoimme niin Henrystä. Vai mitä, kulta? -Mitä?
Olisit ollut loistava vakooja, jota kukaan ei muistaisi tavanneensa.
Se lienee hivenen parempi asia -
kuin sinun tapaamisesi aiheuttamat painajaiset.
Me vain kiusoittelemme.
Tonyn suhteen ei voi tietää, kenet kulloinkin kohtaa. Hän on oikullinen.
Rakkaus muuttuu yhtäkkiä vihaksi. Äiti, et kuuntele.
Kuuntelen, kultaseni.
Tony ei vihaa sinua.
Siltä se alkaa vaikuttaa.
Et saisi antaa hänen kalvaa mieltäsi.
-Lähdette pian Amerikan-matkalle. -Niin.
Olette yhdessä kellon ympäri, työskentelette yhdessä.
Matkat lähensivät isääsi ja minua.
Toivottavasti olet oikeassa.
-Kiitoksia. -Sir.
-Margot'n lahja. -Loistavaa.
-Mistä tiesit? -Margot!
17 minuuttia ovelta ovelle. Uusi maanopeusennätys.
Jäikö ruokaa, vai söittekö kaiken? Teidän Majesteettinne.
Teidän Majesteettinne. Anteeksi.
-Hyvää syntymäpäivää, Henry. -Missä olit, Tony?
Katsokaa!
-Hei. -Tony.
Tony, kultaseni. Istu vaimosi viereen.
Minkä tähden? Näen häntä kaiken aikaa.
Hän sanoi, ettei näe sinua koskaan.
Niin. Hän on aina töissä, matkoilla tai vesihiihtämässä.
Uusi intohimoni, ma'am.
Teille on puhelu.
-Järvellä Sunninghillissä. -Siellä on kaunista.
-Se on pelkkä lampipahanen. -Me omistamme sen lammen.
-Minulla ja Sainsburylla on siellä vene. -Se täytyy vetää.
No, kunhan saa olla ulkona.
Hieno lahja. Kiitos, Elizabeth.
Todella hieno.
Paljon onnea vaan
Paljon onnea, Henry
Paljon onnea vaan
-Hurraa! -Riittää jo.
Winston on kuollut.
Tulta!
MI5:N PÄÄMAJA, LONTOO
Sir, CIA:n vastavakoiluosaston johtaja soittaa.
-Soitan hänelle. -Hän kysyi Julietia.
Valtionpäämiehiä ympäri maailman saapuu sankoin joukoin...
Hyvät herrat.
...tänne kansainyhteisön emokirkkoon.
OIKEUSMINISTERIÖ
-Jim? -Martin.
Mies nimeltä Michael Straight antautui täällä oikeusministeriössä.
Haluan tavata tiedustelu-upseerin.
Hän väittää olevansa venäläisten agentti.
Ja sanoo, että hän pystyy paljastamaan KGB:n myyrän -
Britannian huipulta.
-Missä hän on? -Washingtonissa. Saatte hänet huomiseksi.
Olemme kokoontuneet tänne kansalaistemme edustajina -
rukoilemaan yhdessä ja saattamaan haudan lepoon suurmiehen,
jonka palvelukset tämän maan ja vapauden puolesta eivät unohdu koskaan.
Muistamme häntä kiitollisina siitä, että hän oli tukenamme -
suuren hädän hetkellä -
ja nousi johtajaksemme ja esikuvaksemme -
päättäväisyydellään ja peräänantamattomuudellaan.
Nimeni on Michael Straight.
Ja koska me kaikki olemme alttiita houkutuksille ja erheille,
me rukoilemme, että tämän miehen tavoin -
meidätkin luetaan niihin, jotka saavat syntinsä anteeksi -
ja pääsevät taivasten valtakuntaan.
Opiskelin Cambridgen yliopistossa.
Niihin aikoihin sain ensimmäisen yhteydenoton -
kommunistisen puolueen jäseniltä.
Vai niin.
Hyvä on.
Puhun Hänen majesteettinsa kanssa ja palaan asiaan.
MI5:n pääjohtaja, herra Furnival Jones, Teidän Majesteettinne.
Kiitos tästä tapaamisesta.
Ikävä kertoa tämä, mutta meitä on lähestynyt entinen venäläisten agentti,
joka on paljastanut myyrän Britannian huipulta.
Se on siis totta.
-Ma'am? -Kuulin huhuja.
Aluksi sivuutin ne,
mutta läheisen yhteistyön myötä -
epäilyt alkoivat vahvistua.
Toden totta.
Ja se, että hän saattoi jatkaa niin pitkään paljastumatta,
on piinallista meille kaikille.
Nyt on edettävä äärimmäisen harkitusti.
Halusinkin keskustella siitä, voisiko asian hoitaa vähin äänin.
Mitä?
Eihän se käy.
Venäläisten vakooja Downing Streetillä?
Tarkoitatte siis niitä huhuja. Harold Wilsonia.
-Aivan. -Pyydän anteeksi, ma'am.
Niin, yleisesti tiedetään, että KGB yritti useaan otteeseen -
värvätä Wilsonin, kun hän oli myynninedistämistehtävissä.
Hän matkusti niinä vuosina usein Venäjälle,
mutta todisteet venäläisten onnistumisesta olivat niin heikot,
että jätimme ne omaan arvoonsa.
-Entä Gaitskellin myrkyttäminen? -Ei häntä myrkytetty. Kuolinsyy oli lupus.
Ja vaikka venäläiset olisivatkin myrkyttäneet Gaitskellin,
siitä olisi hyötynyt George Brown, ei Harold Wilson.
Wilson ei ollut kyllin suosittu noustakseen johtajaksi.
Downing Streetillä ei siis ole vakoojaa?
Ei.
Mutta ilmeisesti -
sellainen on Buckinghamin palatsissa.
Katsoessamme maalausta tahdomme tutustua siihen.
Tahdomme ymmärtää sitä.
Mutta voiko mitään ymmärtää täysin?
Mietitäänpä tätä parrakasta veijaria,
venetsialaista korttihuijaria, jota pidettiin Tizianin luomuksena,
kunnes saatiin todisteet siitä, että hänet maalasikin Lorenzo Lotto.
Me opimme ajan myötä.
Totuuksia paljastuu.
Myöhäisrenessanssin aikakaudella maalaus ja mestariteos toisensa jälkeen -
tuntui olevan täynnä piiloviestejä ja monimerkityksisyyttä.
Annibale Carraccin Totuuden ja ajan allegoria -
on maalattu vuonna 1584 tai 1585.
Tämä siivekäs hahmo -
pelastaa nuoren naisen, tyttärensä, pimeydeltä.
Tämä mies on aika.
Tämä nainen on totuus.
Alhaalla oleva hahmo, jota totuus polkee jalkoihinsa, on petos.
Carraccin viesti on selvä.
Ole kärsivällinen. Totuus tulee ilmi.
Joudun toteamaan, että kuninkaallisen taidekokoelman intendentti,
Sir Anthony Blunt, oli Cambridgen vakoojarenkaan neljäs jäsen.
Maalauksen viesti toistuu todellisuudessa. Aivan kuten Lotton tapauksessa,
aikaa kului, ja kun teos restauroitiin,
paljastuivat petoksen kahdet kasvot.
Hänellä on myös toiset, hirviömäiset kasvot.
Sen lisäksi, että hän loi ansiokkaan uran taidehistorioitsijana -
ja kuului hovin sisäpiiriin,
hän toimi 15 vuoden ajan aktiivisesti KGB:n myyränä -
ja toimitti lähes 2 000 asiakirjan verran salaisia sotilaallisia tietoja Kremliin.
Totuus voi piillä pinnan alla, haudattuna ja unohdettuna,
mutta lopulta aika paljastaa totuuden.
Mieleen tulee Venetsian kauppias.
"Totuus pyrkii ilmi;
murhaa ei voi kauan salata,
ihmislasta voi;
mutta lopulta tulee totuus ilmi."
Kiitos.
Toivoimme saaneemme väärää tietoa.
Kuulemme samankaltaisia väitteitä kaiken aikaa. Mutta...
Me pidätimme Bluntin ja kuulustelimme häntä, ja...
Ikävä kyllä hän tunnusti.
Kaiken.
Miten nyt toimitaan?
Hän on maanpetturi.
Hänet tulisi saattaa oikeuden eteen ja vangita,
ja avaimen voisi heittää menemään.
Ellei todeta, että Bluntin petoksen paljastaminen -
voisi aiheuttaa suurempaa vahinkoa.
Pitäisikö asiasta vaieta?
Miten?
Se voisi aiheuttaa suunnatonta vahinkoa tiedustelupalvelumme maineelle.
Se, että hän onnistui toimimaan niin kauan,
voisi vahingoittaa vakavasti suhteitamme amerikkalaisiin.
Heidän suopeudellaan on rajansa.
Yksikin epäonnistuminen, ja uskottavuutemme olisi mennyttä.
Mitä he ehdottavat?
Että suljemme silmämme -
ja annamme petturin ja maamme vihollisen kulkea vapaana -
säilyttäen uransa ja maineensa,
vain jotta MI5 ei joudu noloon tilanteeseen?
-Se mies pitäisi ampua. -Olen samaa mieltä.
Mutta joudun menemään näyttelyyn ja antamaan hänelle tunnustusta.
Miten selviydyn puheestani? Sanat voivat juuttua kurkkuuni.
Olemme kokoontuneet tänne,
keskelle kuninkaallisen taidekokoelman suurimpia aarteita,
ihailemaan Rubensin, Tizianin, Rembrandtin ja Holbeinin neroutta.
Se, että pystymme käsittämään sen, arvostamaan ja ymmärtämään sitä,
on erään nerokkaan miehen ansiota.
Hänen visionsa ja laaja tietämyksensä toivat meidät tänne tänään.
Hän on Sir Anthony Blunt.
Kiitos.
Hän on järjestänyt tämän näyttelyn, antanut mysteerille merkityksen -
ja paljastanut sen, mikä pinnan alla todella piilee.
En ollut ajatellut taidehistoriaa siitä näkökulmasta.
Että se olisi tutkimista, arvoitusten ratkaisemista, johtolankojen löytämistä -
ja salaisuuksien paljastamista.
Tämä on ollut opettavaista.
Pidin etenkin maalauksesta,
jonka pinnan alla piili tyystin toinen henkilö.
Ilmaisinko asian oikein, Sir Anthony? Vai haparoinko pimeässä, kuten aina?
Ei toinen henkilö, ma'am, vaan sama henkilö.
Uudella ajalla ei ollut tavatonta,
että maalauksen nähtyään asiakas pyysi imartelevampaa versiota itsestään.
Niinpä taiteilija maalasi uuden version vanhan päälle.
Ei siis kahta eri henkilöä.
Kaksi eri versiota samasta henkilöstä.
Jotka voisivat hyvin olla kaksi eri henkilöä.
Siloiteltu versio, jonka he tahtovat muiden näkevän,
ja vähemmän miellyttävä hahmo, jonka he tahtovat salata.
Sille on oma terminsä. Palimpsesti.
Sitä käytetään käsikirjoituksista. Maalauksissa termi on "pentimento".
"Pentimento".
Voinen kaikkien puolesta todeta,
ettemme voi enää luottaa mihinkään -
emmekä nähdä mitään samalla tavoin kuin ennen.
Pääministeri.
Teidän Majesteettinne.
Kiitos, että tulitte. Voin esittää anteeksipyyntöni henkilökohtaisesti.
-Minkä asian suhteen? -Teidän ei tarvitse ymmärtää.
Halusin vain sanoa, että arvioin teidät väärin -
ja tahtoisin pyytää anteeksi.
Pidättekö taiteesta?
-Taiteesta? -Niin. Maalauksista.
En oikeastaan.
Olen ekonomisti ja sydämeltäni tilastotieteilijä.
Viihdyn numeroiden seurassa.
Numeroihin voi luottaa. Ne ovat rehellisiä.
Niihin ei liity mysteerejä, petosta eikä allegorioita.
Ne eivät kätke mitään.
Ne ovat sitä, miltä näyttävät.
Siitä minä pidän.
Olen samaa mieltä.
Edinburghin herttua kysyy teitä.
Suokaa anteeksi.
Nyt voisit vähintäänkin luikerrella vaivihkaa tiehesi,
ettemme enää joutuisi olemaan saman katon alla.
Mutta siitä, mikä on oikein,
säällistä ja kunniallista,
sinulla ei ole minkäänlaista käsitystä.
Aion pitää sinua silmällä.
Vielä yksikin virhe, senkin kavala käärme,
niin paljastan sinut ja toimitan vankilaan.
Harkitsisin sitä hyvin tarkkaan, sir.
Teidän kannattaisi miettiä omaa tilannettanne.
Mistä sinä puhut?
Kuten ehkä muistatte, Profumon seksiskandaalin paljastuttua -
puhuttiin kuninkaallisen perheen jäsenen osallisuudesta.
Ei tiedetty, kenen,
mutta hänen epäiltiin olevan perheen merkittävä jäsen.
Erittäin merkittävä.
Kun skandaalin keskushahmo, osteopaatti Stephen Ward,
teki itsemurhan,
huhuttiin, että tuon merkittävän perheenjäsenen muotokuvia -
olisi löytynyt Wardin asunnolta.
Moni olisi halunnut päästä niihin muotokuviin käsiksi.
Onneksi eräs taidemaailman tuntema ja arvostama henkilö -
sai estettyä niiden joutumisen vääriin käsiin.
Tapasin Stephen Wardin vain ja ainoastaan osteopaatin ominaisuudessa.
Jos hän olisi piirtänyt minut, hän olisi käyttänyt mallina valokuvia.
Me sanomme itsellemme kaikenlaista, kun selitämme menneisyyttä.
Jos kerromme itsellemme sepitteitä tarpeeksi usein,
ne muuttuvat totuudeksi.
Omassa mielessämme ja muiden mielessä.
Hyväksyn mielihyvin teidän totuutenne.
Niin on parempi kaikkien kannalta.
Kuvitelkaa, kuinka hirvittävää olisi,
jos ne muotokuvat näkisivät nyt päivänvalon.
Millainen myrsky siitä nousisikaan.
Ja minkä vuoksi?
Sehän on mennyttä.
-Suonette anteeksi. -Tietenkin, Teidän Majesteettinne.
Anthony Blunt sai täydellisen syytesuojan.
Hän jatkoi kuninkaallisen taidekokoelman valvojana,
kunnes jäi eläkkeelle vuonna 1972.
Kuningatar ei puhunut hänestä enää koskaan.
Shakespeare-sitaatin suomennos Paavo Cajander
Tekstitys: Outi Kainulainen
MICHAEL THOMASIN MUISTOLLE