EN ORIGINAL SERIE FRA NETFLIX
Deres Majestæt.
Postvæsenet er henrykte over den nye profil, Deres Majestæt,
som elegant afspejler Hendes Majestæts forvandling fra ung kvinde til...
Gammel hejre?
Mor til fire og en stabil regent.
Ministeren for post- og telegrafvæsenet nævnte, de to billeder
af den unge og den lidt ældre dronning er næsten identiske.
Minister Bevins er venlig.
Han er også en uforskammet løgner.
-Der er kun få forandringer såsom håret... -Meget har forandret sig.
Men sådan er det. Ælde gør sjældent noget godt for nogen.
Der er intet at gøre ved det.
Man må bare acceptere det.
Harold Wilson måtte få vælgerbefolkningen til
at drive en kile ind i Tory-partiet for at vinde stemmer til Labour
og hindre de liberale i at tage for stor en del af kagen.
Sir Alecs position kan også påvirkes af de liberale, som kan opnå ny fremgang.
Ved valget i 1950 smuldrede Labour-partiets flertal.
Nogle af de store profiler var svækkede. Der var øget pres fra Korea og oprustning.
Det er svært at vinde et valg...
-Højere, tak. -Javel.
Modstanderens løfter er altid mere spændende.
Der er mange ubekendte. Selv regn kan skylle håb væk.
Med et forandrede Harold Wilsons liv sig.
Du godeste!
-Hvad er der? -Winston fik endnu en blodprop.
-Den stakkel. -Jeg aflægger ham et besøg i dag.
Hvis den mand vinder i dag, vil han af med os.
-Hvem? -Wilson.
Halvdelen af hans kabinet vil bestå af gale antimonarkister. De vil spidde os.
Vive la révolution.
Jeg tvivler dog på, at de taler fransk i Halifax
eller Huddersfield, eller hvor end han stammer fra.
Og "old boys' network", den hyggelige...
Jeg har hørt et rygte om, at han er KGB-spion.
Mr. Wilson? Sludder.
Og at hans forgænger, Hugh Gaitskell, blev forgiftet af russerne,
så deres mand kunne overtage.
-Hvem har sagt det? -En ven fra frokostklubben.
Hans teori var, at Wilson var blevet omvendt på en handelsmission til Rusland.
Han sagde, at han endda havde et KGB-kodenavn. "Olding."
Hvis du og din ven ved det, gør MI5 uden tvivl også,
og de må have ment, at alt var i orden med mr. Wilson, siden de intet har gjort.
Måske forventede de ikke, han ville nå så langt.
-...brutal brug... -Det gjorde ingen.
...af videnskabelig teknik i sovjetisk industri,
og derfor bør det være underlagt statens kontrol.
Godmorgen, Deres Kongelige Højhed.
-Frokosten er kl. 13 på Mirabelle. -Sig, jeg ikke kommer.
En Labour-premierminister...
-Du må gerne gå. -Javel.
Godmorgen, Deres Kongelige Højhed.
-Hvem er du? -Jeg er ny.
-Jeg formoder, at "ny" ikke er dit navn. -Nej.
-Så når jeg spørger... -Violet, Deres Kongelige Højhed.
Hvor er den anden? Den ... Den tykke.
Hun er rejst.
Nervøs udmattelse.
Ja?
Lord Snowdon må desværre aflyse, Deres Højhed.
-Hvad? -Han skal ud at fotografere.
-Hvad? -Af valgdagen.
-Nej! -Han kan komme til kaffen.
Nej!
Tony.
Åbn døren.
VALGSTED
Deres Majestæt. Deres Kongelige Højhed.
Hvad foregår der, sir Anthony?
Vi er ved at gøre klar til udstillingen i Guildhall Gallery.
-Af vores malerier? -Portrætter i tidlig moderne Europa.
De sagde ja til at sige et par ord.
-Nå? -En misforståelse.
Formentlig.
-Hvem har malet det? -Annibale Carracci.
Aldrig hørt om ham. Og det her?
-Artemisia Gentileschi. -Heller ikke ham.
Hende.
-Vi er ikke de store kunstkendere. -Nej, vi er fra landet.
-Barbarer. -Det vil jeg nu ikke sige.
Men det sagde jeg lige.
Er du uenig?
Dronningen og Dronningemoderen har altid haft øje for det.
-Hvad? Til sammen? -Et øje hver.
Godt, skat. Jeg må gå.
Se væk.
Hils Winston.
Hvis jeg skal sige et par ord, vil jeg meget gerne lære lidt mere.
Så gerne.
Din forgænger var ikke helt så tålmodig,
men du har altid fået mig til at føle mig, om ikke lærd, så dog heller ikke dum.
Hvad mener du betegner tidlig moderne tid?
Slutning af middelalderen til den industrielle revolutions begyndelse.
Fra cirka 1500 til 1800.
-Er vi så i den uhyggeligt moderne tid nu? -Det afhænger vist af parlamentsvalget.
-Har du stemt, om jeg må spørge? -Ja.
-På de konservative. -Jaså?
-Jeg troede, du var venstreorienteret. -Ikke længere.
-Hvem er det? -Rembrandt. Gammel mand i militæruniform.
En gådefuld karakter.
Apropos gådefuld... Hvad ved vi om mr. Wilson?
-Der går rygter. -Rygter?
På en handelsmission til Moskva skulle KGB have omvendt ham. Sludder, ikke sandt?
Jeg vil ikke just afvise det.
En ung socialist på besøg i Rusland på den tid og med et letpåvirkeligt sind.
Han kunne sagtens have fået mere ... radikale ideer.
Men nu er mr. Wilson en ældre mand, så han er nok også blevet klogere.
Harold Wilsons liv ændrede sig pludseligt. Fra fremtrædende oppositionspolitiker
til oppositionspolitikeren. Potentiel premierminister og kronens tjener.
De konservative kan tåle at miste stemmer...
Dronningen er her.
...og alligevel have et lille flertal.
-Kære Winston. -Deres Majestæt.
Rejs dig ikke.
-Hvordan har du det? -Det er neglebidende, Deres Majestæt.
...nøglepladser...
-Har mr. Wilson en chance? -Ja, desværre.
Vi kommer nok til at opleve,
at socialismens kolde vind blæser i dette land endnu en gang.
Jeg burde nok ikke sige dette, men da jeg var premierminister,
bad en ung mr. Wilson mig om tilladelse til at rejse til Rusland...
...på vegne af...
-Handelsministeriet? -Ja. Handelsministeriet.
En af de første vestlige politikere, der gik bag jerntæppet.
Dengang tænkte jeg, at vi hellere måtte holde øje med ham der.
...begynder at tegne sig et billede af, hvem der vinder.
Det er svært at forestille sig.
At have en premierminister, jeg ikke stoler på,
når jeg tænker på, da det var dig.
Jeg var en tyran.
Du var min skytsengel.
Taget over mit hoved. Rygraden i min ryg.
Mit hjertes styrke.
Du var kompasset, der viste mig vejen.
Ikke blot mig, men os alle.
Hvor ville Storbritannien være uden...
...sin mægtigste brite?
Gud velsigne dig, Winston.
Efter alle årene med konservativt styre,
en tid med lavkonjunktur, national splittelse...
Kom nu, Margot. En sang mere.
Ja, Margot. Det er din tur.
Vorherre bevares.
Fremgang for Labour.
De konservative har samlet set haft udsving på 3,5 %.
De rige og de fattige...
FORTÆR DE RIGE
...og det faktum, at intet parti har sikret sig flertal,
er symptomatisk og viser ikke kun en utilfredshed med regeringen,
men hele den politiske klasses svigt.
Bravo!
Tak.
...som vi just har modtaget.
Ja, Labour har vundet. Labour-partiet danner den næste regering.
I morgen vågner folk til et nyt Storbritannien,
hvis skæbne ligger i mr. Wilsons hænder.
Vi stiller nu om til Transport House, hvor Labour-medlemmer er samlet,
for at høre fejringen.
Hold da den røde fane højt
Vi lever og dør i dens skygge
Om end kujoner viger Forrædere håner
Holder vi den høje fane højt
Etiketten er som følger: Når Deres navn annonceres, bukker De.
De tiltaler dronningen "Deres Majestæt"
under hele audiensen, samt inden De forlader lokalet.
Sæt Dem ikke før, og tal ikke før Majestæten.
Ingen fysisk kontakt ud over at give hånd, hvis og kun hvis hun rækker hånden frem.
Ingen uformel småsnak. Når I er færdige, henter jeg Dem.
De bukker, og så går De baglæns hen mod mig.
Oppositionslederen, Deres Majestæt.
Mr. Wilson.
Tak.
Deres Majestæt.
Landet har talt. Deres parti vandt valget.
Det er min pligt at bede Dem danne en regering i mit navn.
Tillykke, hr. premierminister.
Jeg formoder, jeg burde indlede med en undskyldning.
-For hvad dog? -Sejren.
Jeg ved, De holdt af min forgænger og nok havde set ham fortsætte i embedet.
Det er min pligt ikke at have præferencer.
Det har vi dog alle, ikke? Det ligger i menneskets natur.
Jeg forstår godt, De bedre kan lide overklasse-Alec. I kan tale om hestesport.
Han er fra en fornem familie, der holder pænt på bestikket,
til forskel fra en bølle som mig.
Næppe.
Landet ønsker imidlertid noget andet.
De fik nok af alt det rod, de konservative efterlod, og den ravage, de var skyld i.
Skyhøje jord- og huspriser, raceuroligheder, sexskandaler,
høj arbejdsløshed, afslag fra EØF
og et årligt handelsunderskud på 800 millioner pund.
Ja, en lidet misundelsesværdig arv.
Skal der foretages en devaluering?
Nej, Deres Majestæt.
Den tidligere Labour-regering devaluerede pundet uden succes,
og partiet skal ikke opfattes som devalueringspartiet.
Det handler også om national stolthed.
Vi er stadig et mægtigt land, og pundet er et magtfuldt symbol.
-Det må have været svært at vænne sig til. -Hvad?
Det, at Deres ansigt pryder hver mønt og pengeseddel.
Nej.
Første gang, jeg så min fars ansigt på en mønt, syntes jeg, det var besynderligt.
Samtidig indså jeg, jeg en dag ville se mit eget ansigt derpå.
Men ingen kender sin skæbne.
Ventede De at blive premierminister?
-Bestemt ikke. -Hvordan skulle De også kunne det?
-Mr. Gaitskell var jo stadig ung. -Ja.
-Hans død kunne ingen have forudset. -Nej.
-Så pludseligt. -Ja.
Og uventet.
Ja.
Man må forlige sig med sin skæbne.
Absolut.
Jeg vidste ikke, hvad jeg skulle forvente. Hans forgængere,
Churchill, Eden, Macmillan, selv Alec, var på hver deres måde formidable.
De opførte sig som statsmænd.
Men Wilson er hverken gammel eller ung,
høj eller lav, højlydt eller tavs, hidsig eller rolig.
Han kom ud af det blå og er ikke bemærkelsesværdig.
Gode spionegenskaber.
Hvad?
Det er gode spionegenskaber, ikke sandt?
En, som er uinteressant og ikke er iøjefaldende.
Det sagde vi altid om Henry, ikke?
-Hvad? -At du ville være en perfekt spion.
For ingen husker at have mødt dig.
Det er vel marginalt bedre end, at alle har mareridt af at have mødt dig.
Vi driller bare hinanden.
Man ved aldrig, hvilket humør Tony er i. Det skifter hele tiden.
Enten elsker han mig eller afskyr mig. Mor. Du lytter ikke.
Jo, skat.
-Tony afskyr dig ikke. -Det er han vist begyndt at gøre.
Du må ikke lade dig opsluge af ham.
-Og I skal jo snart til Amerika. -Ja.
I kommer til at omgås hinanden døgnet rundt.
Sådanne ture var med til at knytte din far og mig tættere sammen.
Jeg håber, du har ret.
-Tak. -Javel.
-Fra Margot. -Hold da op.
-Hvor vidste du det fra? -Margot!
17 minutter fra dør til dør. Det må være rekord.
Er der noget mad tilovers? Deres Majestæt.
Undskyld, Deres Majestæt.
-Tillykke, Henry. -Hvor har du været, Tony?
-Se lige der. -Tony.
-Tony. Sæt dig ved siden af din hustru. -Hvorfor? Jeg ser hende hver dag.
Hun sagde, hun ikke ser meget til dig.
Fordi han altid arbejder, er ude at rejse eller står på vandski.
-Min nye passion. -Deres Majestæt. Der er telefon.
-På søen ved Sunninghill. -Der er skønt.
-Det er en rædsom lille dam. -Vi ejer faktisk den dam.
Jeg og Simon Sainsbury har en speedbåd sammen.
Lad nu være med at blande dig.
Den er fortryllende. Tak, Elizabeth.
Meget fortryllende.
-Hurra! -Hold nu op.
Winston er død.
Affyr!
MI5'S HOVEDKVARTER, LONDON
CIA's efterretningschef er i telefonen.
-Jeg ringer tilbage. -Han anmodede om Juliet.
Statsledere fra hele verden ankommer til...
D'herrer.
...Commonwealth-landenes moderkirke.
JUSTITSMINISTERIET
-Jim? -Martin.
En mand ved navn Michael Straight har meldt sig til justitsministeriet.
Jeg må tale med en efterretningsofficer.
Han hævder at være spion for russerne.
Han siger, han besidder oplysninger
om en KGB-muldvarp i den britiske samfundstop.
-Hvor er han? -I Washington.
Han kan være hos jer i morgen.
Vi er samlet her i dag som repræsentanter for landets befolkning
for sammen at bede i anledning af begravelsen af en mægtig mand,
der har tjent sit land på mindeværdig vis og talt frihedens sag.
Vi bør være taknemlige for,
at han voksede op i vor tid
præget af desperat nød,
for at være leder af og inspiration for nationen,
for hans ukuelige beslutsomhed og utrættelige vagtsomhed.
Mit navn er Michael Straight.
Eftersom alle mennesker udsættes for fristelse og begår fejl,
beder vi om, at vi sammen med ham
er blandt dem, hvis synder tilgives
og kommer til Guds rige.
Jeg studerede på Cambridge University,
da jeg første gang blev kontaktet
af medlemmer af kommunistpartiet.
Javel.
Jeg underretter Hendes Majestæt og vender tilbage.
Generaldirektøren for MI5, mr. Furnival Jones, Deres Majestæt.
Deres Majestæt. Tak, fordi jeg måtte komme.
Vi er blevet kontaktet af en tidligere russisk agent,
der har udpeget en muldvarp i den britiske samfundstop.
Det er altså sandt.
-Undskyld? -Jeg har hørt rygterne.
Først afskrev jeg dem, men efter at have mødt ham personligt flere gange,
blev jeg mere og mere mistænksom.
Ja, og det, at han har kunnet blive ved i så lang tid uden at blive opdaget,
er noget, vi alle er meget pinligt berørte over.
Det bør håndteres særdeles taktfuldt.
Jeg ville netop tale med Dem om, hvordan det bør inddæmmes.
Hvad?
Vi kan da ikke have en russisk spion i Downing Street?
Nå, mener De rygterne vedrørende Harold Wilson?
-Ja. -Undskyld, Deres Majestæt.
Ja, det er korrekt, at KGB gentagne gange forsøgte
at rekruttere Wilson i hans yngre dage på handelsmissioner.
Han rejste dengang ofte til Rusland,
men beviserne på, det lykkedes russerne, er så svage, at vi afskrev det.
-Blev Gaitskell ikke forgiftet? -Gaitskell døde af lupus.
Hvis russerne havde forgiftet Gaitskell,
ville George Brown nok have draget fordel af det og ikke Harold Wilson.
Wilson var ikke favorit til at overtage som leder dengang.
Er der ingen russisk spion i Downing Street?
Nej.
Men det lader til...
...at være en i Buckingham Palace.
Når vi betragter et maleri, vil vi gerne vide mere.
Vi vil forstå det, men kan man forstå noget fuldt ud?
Kig engang på denne skæggede svindler,
en venetiansk falskspiller, oprindeligt tilskrevet Tizian,
indtil nye beviser dukkede op og viste, at det er malet af Lorenzo Lotto.
Med tiden lærer vi.
Sandheder afsløres.
I senrenæssancen blev flere malerier og mesterværker anskuet
som værende fulde af skjulte intentioner, flere betydninger.
Annibale Carraccis Allegori over Sandhed og Tid er malet i 1584 eller 1585.
Denne person med vinger redder en ung kvinde,
hans datter, fra mørket.
Han er tiden. Hun er sandheden.
Personen nederst, som trædes under fode af sandhed, er bedrageri.
Budskabet er tydeligt.
Vær tålmodig. Sandheden skal nok komme frem.
Jeg må desværre meddele, at lederen af Dronningens kunstsamling,
sir Anthony Blunt, var den fjerde mand i Cambridge-spionringen.
Budskabet skjult i maleriet gentager sig i virkeligheden.
Tiden gik, og maleriet blev restaureret,
hvorved det blev afsløret, bedrageri har to ansigter.
Hun har et andet uhyggeligt ansigt.
Foruden at være en anerkendt kunsthistoriker
og medlem af det kongelige hof var han i 15 år aktiv muldvarp for KGB
og videregav næsten 2.000 dokumenter med følsomme militærhemmeligheder til Kreml.
Sandhed kan ligge under overfladen, begravet og glemt,
men med tiden vil den dukke op.
Tænk blot på Købmanden i Venedig.
"Sandheden kommer altid for en dag. Mord kan ikke skjules længe.
Et menneskes søn kan, men sandheden vil frem i den sidste ende."
Tak.
Vi havde håbet, at det ikke passede. Vi modtager ofte falske påstande, men...
...vi tilbageholdt og afhørte Blunt, og...
Han har tilstået...
...det hele.
Hvad er næste skridt?
Han har forrådt sit land, så han bør stilles for retten, sættes i fængsel,
og så skulle nøglen smides væk.
Medmindre man mener, at afsløringen af Blunts forræderi
vil kunne skabe mere ravage.
Skal det holdes hemmeligt? Hvordan?
Det kan tilsyneladende ødelægge efterretningstjenestens omdømme.
Det, at han ikke blev opdaget noget før,
kan betyde, at vores forhold til amerikanerne for alvor ødelægges.
Deres velvilje over for os er ved at være opbrugt.
Endnu en operationel fiasko kan give vores troværdighed dødsstødet.
Hvad foreslår de?
Skal vi vende det blinde øje til og lade en forræder,
dette lands fjende, forblive på fri fod med sin karriere og omdømme i behold
for ikke at bringe MI5 i forlegenhed?
-Manden burde skydes. -Jeg er enig.
Men jeg bliver nødt til at rose ham på udstillingen.
Hvordan skal jeg komme gennem talen? Jeg kommer nok til at kløjes i ordene.
Vi står her omgivet af nogle af den kongelige samlings største skatte...
...for at beundre Rubens, Tizians, Rembrandts og Holbeins særlige evner.
Når vi kan finde mening i det,
værdsætte det og forstå det, skyldes det en anden mands særlige evner,
hvis enestående kundskaber og vision er grunden til, at vi er samlet her i dag.
Sir Anthony Blunt.
Tak.
Han er kurator for denne udstilling og har givet en forklaring på mysteriet
og afsløret, hvad der egentlig gemmer sig under overfladen.
Jeg havde aldrig tænkt over kunsthistorie på den måde før.
Kunsten at efterforske, løse gåder, finde spor
og afdække hemmeligheder.
Det har været lærerigt.
Jeg holder især af portrættet,
hvor der under overfladen viste sig at gemme sig en anden person.
Er det korrekt beskrevet, sir Anthony, eller famler jeg stadig i blinde?
Ikke en anden person, Deres Majestæt, men den samme.
I tidlig moderne tid hændte det tit, at når kunstneren havde malet portrættet,
kunne mæcenen finde på at bede om et mere flatterende billede.
Så malede kunstneren hen over det.
-Så ikke to forskellige personer. -To versioner af den samme person.
Det er jo nærmest to personer.
Den idealiserede version, der vises udadtil,
og den mindre attråværdige person, der skjules.
Det findes der et ord for: palimpsest.
Det gælder for manuskripter. I forhold til malerier hedder det "pentimento".
Pentimento.
Jeg taler vist på vegne af os alle,
når jeg siger, at ingen af os vil kunne anskue noget på samme måde igen.
-Hr. premierminister. -Deres Majestæt.
Jeg er glad for, De er her. Nu kan jeg personligt sige undskyld.
-For hvad dog? -Det behøver vi ikke at gå nærmere ind i.
De skal bare vide, at jeg tog fejl af Dem. Derfor vil jeg gerne bede om forladelse.
Er De glad for kunst?
-Kunst? -Ja, kunst. Malerier.
Egentlig ikke.
Jeg er økonom. En statistiker inderst inde.
Jeg har det bedst med tal.
Tal er til at stole på. De er ærlige.
Der er hverken mystik, bedrag eller allegorier.
Man ved, hvad man har. Der ligger intet skjult.
-Det har jeg det bedst med. -Også jeg.
Hans Kongelige Højhed vil tale med Dem.
Undskyld mig.
Det mindste, du kunne gøre, ville være at krybe væk i al stilhed
og ikke tvinge os til at bo under samme tag med dig.
Men at gøre det rette, det mest rimelige, mest hæderlige,
har du ingen idé om, hvad vil sige.
Jeg vil holde øje med dig,
og træder du forkert bare en eneste gang, din forræderiske snog,
skal jeg sørge for, at du ender i fængsel.
Det ville jeg overveje en ekstra gang, hvis jeg var Dem.
De burde tænke på Deres egen position.
Hvad mener du dog?
Da Profumo-sexskandalen kulminerede,
forlød det, at et medlem af kongefamilien var indblandet.
Ingen vidste hvem, men det forlød, at det var et højtstående medlem.
Ganske højtstående.
Da osteopaten, Stephen Ward, som var midtpunkt for skandalen, tog sit liv,
forlød det, der var blevet fundet portrætter af den højtstående kongelige
i hans lejlighed.
Der var mange, der ville have fingrene i portrætterne.
Gudskelov var der en velanset person i kunstverdenen,
der sørgede for, de ikke faldt i de forkerte hænder.
Jeg besøgte kun Stephen Ward i hans funktion som osteopat.
Hvis han havde tegninger af mig, var de lavet ud fra fotografier.
Vi fortæller os selv alt muligt for at forstå fortiden.
Faktisk kan vores opdigtede historier, gentager vi dem tilstrækkeligt ofte,
ende med at blive til sandhed. I vores egen og andres forstand.
Tro mig, jeg er glad for, at Deres sandhed er sandheden.
Det er bedst for alle.
Forestil Dem, hvor hæsligt det ville være, hvis de billeder så dagens lys nu.
Det ville skabe et værre postyr,
men til hvilken nytte?
Det er jo fortid.
-Undskyld mig. -Deres Majestæt.
ANTHONY BLUNT FIK TILBUDT FULDKOMMEN IMMUNITET FOR RETSFORFØLGELSE.
HAN FORTSATTE SOM LEDER AF DRONNINGENS KUNSTSAMLING,
INDTIL HAN GIK PÅ PENSION I 1972.
DRONNINGEN NÆVNTE HAM ALDRIG IGEN.
TIL MINDE OM MICHAEL THOMAS 1952 - 2019
Tekster af: Lene Bundgaard