ORIGINALNA NETFLIX SERIJA
Prijatelji...
Danas se ovdje okupljamo ne kao stanovnici Gane, Gvineje,
Maroka, Alžira, Senegala ili Malija,
nego kao Afrikanci...
umorni od toga da nas ne poštuju i zlostavljaju korumpirane
i imperijalne sile prošlosti.
Došlo je vrijeme za sklapanje novih saveza.
S onima koji razumiju stratešku važnost Afrike
i koji će se prema nama odnositi kao prema jednakima.
Ne kao prema podanicima...
i ne kao prema robovima.
Ovo je naše vrijeme.
Moramo odabrati vlastitu sudbinu!
Socijalističku Afriku!
Za Afrikance!
Bilo je i u boljem stanju, milosti. Pozvat ćemo šumare na kraju sezone.
-Da. -Stari hrast se i dalje drži.
-Na rubu je. -Izgleda jako staro.
Trebat će ga srušiti.
-Šteta. -Kiša danas neće prestati.
Sjećate li se mog unuka Daniela?
Naravno. Bila sam na njegovom krštenju.
Točno.
Trebali bismo se vratiti, milosti. Skloniti se od ove kiše.
Idem po kleme, motor je zaštekao.
Zar opet?
-Mogu li vam pomoći, milosti? -Hvala.
Vucite!
-Oprostite, jeste li dobro? -Jesam, hvala.
U Elizejskoj palači počasna garda dočekala je g. Kennedyja.
Francuzima je drago što je u Pariz došao prije susreta s Hruščovim u Beču.
Što misliš, ako je čovjek iskren prema sebi,
kad se treba početi zvati "sredovječnim"?
Prestani! Još si mlada djevojka.
Danas sam se pogledala u ogledalu.
Izgledala sam kao starica.
Nisi još ni izrodila djecu.
Istina.
Zaokruži obitelj, neka prvo krene u školu,
a onda razgovarajmo o sredovječnosti.
Tad ću već biti prastara.
Stiže u Pariz...
-Ne opet! -Ne!
-Mama, pazi. -Predsjednik...
Prestani, unajmljen je.
Ne.
Uspjeli ste. Bravo!
Ovi makaroni sa sirom su božanstveni.
Božanstven je cijeli ovaj vikend.
-Nažalost, ujutro idem. -Zašto?
Oni dolaze na večeru.
-Kennedyjevi? -Nakon Beča s Hruščovim i Pariza,
dolaze u London.
Na neformalnu večeru u Buckinghamskoj palači.
Tako je mlada. Uvijek sam mislila da je tvojih godina.
I jest.
Ne.
Hvala.
Ne, gledaj. Evo je.
...govoreći o šarmu i eleganciji predsjednikove supruge Jackie.
Jackie je zapravo često bila u središtu pozornosti.
Lijepa je, zar ne?
Jest.
DRAGA GĐO KENNEDY
Danas jedna tema dominira, milosti.
Gana.
I zabrinutost zbog sve većeg Nkrumahova neprijateljstva prema Zapadu.
Udaljava se od Commonwealtha?
Ne udaljava se toliko koliko bježi.
U čije ruke?
U ruske, milosti.
Jučer je u Accri primio Brežnjeva.
-Brežnjeva? -Predsjednika sovjetskog Prezidija,
koji je u Gani raspravljao o Nkrumahovom projektu brane.
-O brani na Volti. -Da, milosti.
Mislila sam da o tome raspravlja s Amerikancima.
Pregovarao je, no Rusi ovo vide kao priliku
da istisnu Amerikance i uđu u Afriku pa da cijeli kontinent pocrveni.
Da zamolimo Amerikance da poboljšaju ponudu?
Razgovarat ću s Kennedyjem
-čim stigne u London. -Dobro.
-Nakon njegova trijumfa u Parizu. -Uistinu.
Mislila sam da de Gaulle nije sklon g. Kennedyju.
Nije, ni osobno ni politički.
Otkud promjena?
Prva dama, milosti.
-Što je ona učinila? -Očarala le tout Paris.
Predsjednik de Gaulle jeo joj je s dlana.
-Kako je uspjela? -Tečno govoreći francuski.
Svi to možemo.
I debatirajući s lokalnim filozofima i intelektualcima
dok antiameričko raspoloženje nije iščezlo.
Uistinu je lijepa.
A oni su Francuzi.
Također je iznimno bistra žena, studirala je na Sorboni
i na prestižnoj École Libre des Sciences Politiques.
"Najglamuroznija i najinteligentnija žena na svijetu."
Tako kažu.
I sada dolazi u London, onda se moramo potruditi.
Premijeru.
Veličanstvo.
Vjerujem da je kod nošenja haljine važno
pitati se što želite osjećati dok je nosite.
Mislim da je važno ne osjećati... da je neka druga ljepša.
Točno, posebice ako je osoba viša po senioritetu.
-Dakle. -Po rangu, ne po godinama.
U tome smislu, imam u vidu nešto specifično.
Gđa Kennedy je zabljesnula u Parizu, no ne zaboravimo da je Francuska republika.
Ovo je monarhija.
A ako je imate, pokažite je.
Pogledao sam plan sjedenja za večeru i primijetio...
Udahnite, milosti.
-Još malo. -Gđu Kennedy si dala ujaku Dickieju.
-Evo ga. -Jesam. Na njegov zahtjev.
Gnjavi me tjednima.
Kao i, usput rečeno, tvoj šurjak.
-Berthold? -Da.
Zloćko.
Da ne spominjem premijera i američkoga veleposlanika.
Opa.
Svi očajnički žele sjediti uz prvu damu.
Mogu malo otpustiti, milosti.
-Ne. -Što ako i ja zatražim nju?
-Stavit ću te kraj Theodore. -Sestra mi je.
-Koju nisi vidio godinama. -I dalje mi je sestra, a ovo je, znaš...
-Ne, ne znam. -Ona!
Kad smo kod protokola, nije li moje pravo kao tvog muža
sjediti kraj najviše rangirane žene?
Istina. Na državnome banketu sjedio bi kraj najviše rangirane gošće, ali ovaj put
Downing Street je od nas tražio, molio nas, da to ne bude banket.
Zašto?
-Da se Francuzi ne bi naljutili. -Kakve to veze ima s Francuzima?
Navodno nas de Gaulle neće pustiti u EEZ ako budemo previše bliski s Amerikancima.
-Zato je to malena, neformalna večera. -Dobro.
-Onda sjedimo kako hoćemo. -Pretpostavljam.
Onda ću Dickieja prebaciti do moje sestre i sjesti do prve dame.
Ako baš moraš.
O, da.
Moram.
Hvala, gospodo.
I vama!
Milosti, predsjednik i prva dama stižu.
Eto nas.
Bi li mogao biti trunku manje uzbuđen?
Ne bi.
-Hvala. -Porchey, što se događa?
Svi su poludjeli.
Evo ih.
Gđo prva damo, dobro došli u Buckinghamsku palaču.
-Hvala. -G. predsjedniče.
Dobar dan.
Veličanstvo vas očekuje u plavom salonu.
Prije večere imat ćemo kraći prijam.
-Sjajno. -Masovna histerija.
-Neobična li ponašanja. -Vrlo.
-Milosti. -Hvala.
Dušo!
Zaboga.
-Kao da su kraljevska obitelj. -Jako smiješno.
Bože.
Prvo predsjednik.
Veličanstvo.
-Bez naklona. -Bez naklona.
-Gđo Kennedy. -Visosti.
Kraljevsko Visočanstvo.
Gđo Kennedy.
Dobra večer, Vaša Kraljevska Milosti.
O, Bože.
Za Boga miloga.
G. Predsjedniče.
-G. Predsjedniče. -Visosti.
-Nisu li dobili protokol? -Jesu.
Očito ga nije pročitao.
Hoćemo li?
Jackie.
-Što misli, kamo će ona? -Bog zna.
Gđo Kennedy, ovo je naš premijer.
Imam osjećaj da je ovo bilo krivo na 10 000 načina.
Vidio sam i gore, ali ne znam kada.
-Piće? -Molim vas.
-Oprostite. -Totalna katastrofa.
Suosjećam s njime.
Govori se da ga je u Beču, iza zatvorenih vrata Hruščov ponizio,
vrtio ga oko malog prsta, tretirao ga kao dijete.
Nije čudo što je Hladni rat...
Senzualnost... Nećemo o tome.
Ne, nećemo.
Ma nemoguće.
-A. -I, kakva je bila?
Sjajna. Božanstvena je.
-Je li? -I silno pametna.
Da.
Što radiš?
-Želi vidjeti palaču. -Da?
-Ja ću to obaviti. -Pitala je mene.
Ne, ovo je moja kuća. Ja ću to obaviti.
Gđo Kennedy.
Jeste li dobro?
Nadam se da moja žena ne stvara previše problema.
Znate li da ste najsretniji muškarac na svijetu?
Znam.
Premda meni govore isto.
Dakako.
Kamo će?
Pojma nemam.
Ovo je soba prijestolja.
U početku vladavine kraljice Viktorije
ovdje su održavali razne balove i koncerte,
no danas se rabi uglavnom za prijeme,
imenovanja i fotografiranje za kraljevska vjenčanja.
Hoćemo li?
Ovo je galerija slika.
Ovo je moj pra-pra-pra-pradjed,
Đuro III., koji je Buckinghamsku palaču kupio 1761.
za svoju ženu, kraljicu Šarlotu.
Tko je ovo?
Ovo je jedan od Pittova. Mlađi.
Bio je poznat po nečemu zbog čega mi je drag:
velike sramežljivosti.
Kažu da je ljude jedva mogao pogledati u oči.
A ipak je postao naš premijer.
Potpuno to razumijem.
I ja sam sramežljiva po prirodi.
Ovo vodi do naših privatnih odaja.
To je prečac.
Ovo je najviše što možete dobiti od privatnosti.
-Ovdje se osjećamo najugodnije. -Razumijem to.
Morate imati neko mjesto za bijeg.
Često sam se pitala kako netko tko mrzi pozornost poput mene
može završiti u akvariju poput Bijele kuće.
No shvatila sam da postoji perverzna logika
prema kojoj sramežljiva osoba završi na tome mjestu.
Morat ćete mi to objasniti.
Sramežljiva osoba traži nekog jakog da je zaštiti.
Da, pratim vas.
A jaka osoba obično voli javni život.
Uživa u tome.
I onda, prije no što se snađete, osoba od koje ste
tražili zaštitu razlog je zbog kojega ste u žiži.
Jackova ideja raja je gužva.
Kampanje, prikupljanje novca, govori.
Tada oživi.
Radije bi govorio ispred 10 000 ljudi pod svjetlima reflektora,
nego bio sam sa mnom.
Koja je vaša ideja raja?
Volim svoje društvo. I biti sama u prirodi.
I kamo idete?
Na farmu, Glen Ora, otprilike sat od Washingtona.
Maryland?
-Virginia. -O, da.
-Zdravo, Stuarte. -Milosti.
-Jedu. -Da, milosti.
O, Bože.
-Zdravo, psići. -Kako se ti zoveš?
Ovo je Sugar, a ovo su njezini štenci.
Dođi, maleni.
-Whisky i Sherry. -Zdravo.
Mudro je što ste oprezni.
Jedan od paradoksa položaja
na kojemu moram razgovarati s mnogim ljudima,
a najsretnija sam sa životinjama.
Također.
Uvijek mislim da bi moja sestra bila, ako ne bolja,
onda prirodnija prva dama.
I moja isto. Rođena kraljica.
I najveća britanska kraljica, bar u njezinoj glavi.
Jako mi se svidjela, a bila sam je spremna mrziti.
No na kraju me potpuno šarmirala.
-To je podsjetnik. -Na što?
Da su ljudi rijetko onakvi kakvima se čine.
Onda ne znam o čemu je govorio Patrick.
-Patrick? -Plunket.
-Vidjela sam ga sinoć, Tartuf. -Restoran?
Predstava, dušo. Poznata francuska predstava.
-Znala sam to. -Jesi li?
-Da, klasična tragedija. -Farsa.
-Pissaro. -Molière.
Pissaro je bio slikar.
Kad si posljednji put bila u kazalištu?
Ili u galeriji? Ili pročitala knjigu?
Neuljuđena si.
Baš ti hvala.
Što s Patrickom?
Patrick je prošli tjedan večerao u Radziwillsu,
gdje je bila i tvoja nova najbolja prijateljica, gđa Kennedy.
Nazvao me jutros da mi kaže što je načuo da govori za večerom.
Što je rekla?
Morat ćeš pitati Patricka.
Moram reći da nije bilo lijepo.
Znaš kako se priča iskrivi dok se prepričava.
Sigurna sam da nije ništa.
Ne brini se!
Salutiranje!
Podigni oružje!
Oružje uz rame!
Oružje uz tijelo!
Okret!
-Patrick. -Veličanstvo.
Lijepo od tebe što si došao.
-Nisam daleko. -I dalje si iza ugla?
-U vojarni Wellington? -Da.
Putuješ li i dalje zemljom u potrazi za najboljima za regimente?
Točno.
Čujem da si nedavno na večeri vidio prvu damu?
-Koga? -Gđu Kennedy.
-Kaže Margareta. -Da?
Da.
Kako je to bilo?
Ugodno. Ništa posebno.
-Znaš kako je u Radziwillsu. -Ne znam.
-Hrana je uvijek dobra. -Ne pitam te za hranu.
Zanima me što je rečeno.
Patrick, odrasli smo skupa
i uvijek smo imali vrlo iskren i otvoren odnos.
-Jesmo. -Da, pa...
nemojmo promijeniti tu naviku.
Dobro.
Načuo sam prvu damu kako govori...
i moram reći da sam bio nekoliko mjesta dalje za stolom.
-Možda nisam dobro čuo. -Da.
...da joj je Buckinghamska palača
drugorazredna, oronula i otužna.
Poput zanemarena provincijskog hotela.
I da ostavlja dojam istrošene institucije
koja nema mjesto u suvremenu svijetu.
A tako.
A je li išta rekla o meni?
-O, Lilibet. -Patrick.
Bio sam na drugom kraju stola...
No mislim da sam načuo da kaže
da nam je poglavarica države sredovječna žena...
toliko nezainteresirana, neinteligentna i ni po čemu posebna
da oslabljen položaj Britanije u svijetu nije iznenađenje, nego neizbježnost.
Pa...
Onda je moramo uskoro ponovno pozvati.
STROGO POVJERLJIVO
AMERIČKI OBAVJEŠTAJNI IZVORI DANAS JAVLJAJU...
KOMITET KOMUNISTIČKE PARTIJE...
Loše vijesti, bojim se. Gore od loših.
Vezano za Nkrumahov projekt brane, predsjednik Kennedy se povukao.
Zašto?
Amerikanci su pristali sudjelovati ako Gana prekine odnose s Rusima.
Ispada da je Nkrumah jučer bio u Moskvi da bi primio Orden Lenjina,
najveće vojno priznanje.
Od Hruščova osobno.
-Što je sljedeći korak? -Kad bih znao.
Volio bih da imam asa u rukavu.
Kao što je predsjednik Kennedy imao prvu damu u Parizu?
Zašto ne pošaljete mene?
Kamo?
U Ganu. Na naoko osobni put.
Apsolutno ne.
-To ne bi došlo u obzir, milosti. -Zašto?
Posjet Krune bio bi velik kompliment.
Prevelik.
Smatralo bi se da preferirate Ganu.
Riskiramo otuđenjem Nigerije, Sierra Leonea, Tanganjike.
Izdvajanjem Gane
Nkrumah bi mogao odustati od Rusa i ostati u Commonwealthu.
Ipak ne smije ispasti da se kao kraljica miješate u politiku.
No ne mogu li kao šefica Commonwealtha jednom ga i braniti?!
Milosti.
Bilo bi nesigurno. Bilo bi provokativno.
Smatram da bi bila
velika pogreška sjesti u taj avion.
"Ovaj je put nemoguće opravdati iz mnogih aspekata.
Neetično je, neustavno
i neobranjivo da Kraljica uopće putuje onamo."
I što da radim? Ništa?
Ne bih htio da zaigraš partiju šaha s lukavcem poput Nkrumaha.
-Ciničan si. -A ti si naivna!
Kad si ga prošli put vidjela, Nkrumah je bio samo Nkrumah.
Sad je afrički lav koji Sovjete suprotstavlja Amerikancima,
a ti si janje koje će lav pojesti za ručak.
Najbolje ti je da si ono što trebaš biti.
-Lutka? -Konstitucionalni monarh!
-Lutka. -Ako baš hoćeš!
U tome je poanta. Neću.
Gospodine, stigla je.
Hvala. Lijepo.
Hoćemo li, milosti?
-Stanite. -Stanite.
-Trenutak, milosti. -Da.
Novinari.
Hej!
Veličanstvo, Gana vam želi dobrodošlicu. Ponizno.
Da.
-Jako mi je drago što sam tu. -Dakako.
Natrag!
Spremni?
Hvala, Veličanstvo.
Hvala.
Dala si mu fotografiju koju je htio.
Bit će na naslovnici svih afričkih novina
i svi ostali afrički vođe umirat će od zavisti.
U redu, ako postignemo cilj.
Adeane ovdje. Spojite ga.
-Imam sigurnu liniju s Ganom. -Da.
Mislio sam da je pristao prekinuti odnose sa Sovjetima.
-Očito ne. -Spremno je, premijeru.
-Gospodo? -Hvala.
Hvala.
Van!
Halo?
Veličanstvo.
Premijeru.
Upravo sam primio potvrdu da je tim međunarodnih inženjera
stigao u Ganu da bi otpočeli rad na brani.
Rekla bih da je to dobra vijest, nije li?
Amerikance smo potaknuli da se vrate.
Sovjetskih inženjera.
Čini se da nas je Nkrumah
okrenuo jedne protiv drugih.
-Molim? -Izigrao nas je.
Bojim se da vas je iskoristio, milosti.
Baš kao što smo se pribojavali.
Elizabeto! Što je bilo?
Dobra večer, gospodine. Martine.
Ja ne bih na vašemu mjestu.
Visočanstvo?
Želi biti sama.
Kaže da razmišlja.
Milosti.
Što se događa?
Što radiš?
Elizabeto?
Ovdje pukovnik Charteris.
Martin je na telefonu.
U Gani je izbio problem. Molim?
Što radiš, Elizabeto?
Mislim da oboje razumijemo važnost ovog trenutka.
Da, ali razumijemo li uvjete?
Čini se kao da pregovaraju.
-O čemu? -Vadite je odande!
Vaše Veličanstvo?
Isuse.
Što se događa?
Primio ju je za ruku.
Dva, tri, četiri!
Oni plešu.
Naša kraljica pleše, premijeru.
S Afrikancem.
Molim? Je li to dogovoreno?
Je li to dogovoreno?
Definitivno nije dogovoreno.
-Što rade? -Što rade?
Teško je reći.
Mislim da je ovo fokstrot.
Fokstrot, premijeru.
Dame i gospodo, čovjek kojega s ponosom mogu nazvati
35. predsjednikom SAD-a,
ali još se više ponosim time što ga mogu zvati svojim bratom,
John F. Kennedy.
Hvala, Bobby.
Što danas znači biti Amerikanac?
Prosperitetan, moćan, privilegiran.
Svakako.
A ujedno to i zabrinjava.
Gledam oko sebe i vidim naš narod podjeljeniji no ikad prije.
Doista, kao nikada od našega Građanskog rata.
Dogodila se promjena, pogoršanje
naše moralne i intelektualne snage.
Propadanje je zahvatilo naše regulatorne agencije i trulež,
koja počinje u Washingtonu, širi se u sve kutove Amerike.
Mnogi od nas izgubili su kompas,
svoju odlučnost i svoj smisao povijesnog cilja.
Vrijeme je za obnovu, za nov naraštaj vodstva,
vodstva koje donosi ozdravljenje, ali ne možemo to sami,
zato tražim od svakoga od vas da budete pioniri te obnove,
tog ozdravljenja, ponovnog prihvaćanja američkih vrijednosti:
slobode, tolerancije i jednakih mogućnosti.
Onda možemo zauzeti svoj položaj
i odgovornost kao vođe uistinu slobodnoga svijeta.
Bog blagoslovio vas i Sjedinjene Američke Države.
-Hvala. -Fantastično.
Ovu ste večer učinile vrijednom.
Dame, dođite, molim vas.
Kad britanska kraljevska obitelj posjeti bivšu koloniju,
u SAD-u to obično nije vijest.
No kad Kraljica Elizabeta pleše s bivšim podanikom...
Što je, draga?
...bijeli monarh s afričkim vođom, svijet to pozorno prati.
I tako je to učinio i ganski vođa predsjednik Nkrumah.
Počašćen gestom, Nkrumah...
Ujutro idem u Glen Oru s djecom.
Još nije vikend.
Srijeda je. Meni je to dovoljno blizu vikenda.
Ne budi takva.
Nemoj mi oduzimati dostojanstvo pa govoriti kakva da budem.
Samo sam ti htio zahvaliti.
Drugi put posljednjih tjedana bila si ključna
za promjenu važnih vanjskopolitičkih pitanja.
I afrička zemlja koja je srljala u naručje komunista
okrenula se i ostala na Zapadu.
Kakve to veze ima sa mnom?
Isprazna kraljica debelih gležnjeva?
-Molim? -Njezina Dosadnost?
Nehajna Kruna?
Navodno je to nešto od onoga što si izrekla o njoj na večeri u Londonu,
što je onda došlo do Kraljice pa ju je to potaknulo na akciju.
Bez tih uvreda, ne bi se usprotivila svojoj vladi, riskirala ugled,
otišavši u Ganu mimo svih preporuka i Nkrumaha vratila na našu stranu. Ali je!
Izvela je neki nevjerojatan trik s plesom.
-I sve zahvaljujući tebi. -Spremni su za vas.
Opusti se, nije da ćeš naletjeti na nju u Glen Ori.
Ne u Glen Ori.
No bit ću u Londonu na povratku iz Indije i Pakistana.
Onda bi ti moj savjet bio da ne ideš u Buckinghamsku palaču.
-Oprosti. Provincijski hotel. -Nije tako lako.
Njezina sestra organizirala je ručak prošli put.
To će biti zabavno.
Ženski okršaj! Veselim se detaljnom izvještaju.
Dođi, Bobby.
Uskoro ćemo biti na visini krstarenja od 7600 m
i drago mi je što mogu reći da očekujemo povoljne uvjete
ostatak našeg leta do Londona.
Veličanstvo, još međunarodnih reakcija na put u Ganu.
-Pozitivnih ili negativnih? -Izrazito pozitivnih.
Samo na brzinu, onda.
Dakle...
The New York Times je to nazvao
"mudrim strateškim manevrom,
primjernom preuzimanja golemoga političkog rizika."
Australske novine impresionirane su predanošću Commonwealthu,
a The Illustrated London News to zove "golemim osobnim uspjehom."
Likovanje ti ne stoji.
Novine u Gani prozvale su te socijalisticom.
Zaboga!
Još nešto.
Prva dama, gđa Kennedy.
Što s njom?
Njezin ured zatražio je privatnu audijenciju
prije ručka 28. ožujka.
Zašto?
Nisu rekli.
-Gdje je ručak? -U Buckinghamskoj palači.
Na audijenciju ću je primiti u Windsoru.
Katkad može pomoći samo utvrda.
Dvorac Windsor, milosti.
Naprijed!
Drži liniju!
Marširaj!
Maknite se kraljevskoj gardi!
Lijevo, desno, lijevo...
Dobar dan, gđo Kennedy.
Ovuda, molim.
Lijevo, desno, lijevo, desno...
Ovuda, gđo Kennedy.
Gđa Kennedy, Veličanstvo.
Veličanstvo, hvala što ste me primili.
Gđo Kennedy.
Sjednite.
Hvala.
Hoćemo li popiti čaj?
Zatražila sam razgovor s vama prije našeg ručka u petak
jer dugujem vam ispriku.
Zbog čega?
Mislim da obje znamo odgovor na to pitanje.
Hvala.
U javnosti sam, ubrzo nakon našeg prošlog susreta,
iznijela neke komentare,
neke nepromišljene komentare
koji su došli do vas.
Nema potrebe za ovime.
Vijesti o tome da ste izrekli...
neke stvari jesu došle do mene
i priznajem da sam bila iznenađena u tom trenutku,
budući da to nije bilo u duhu
našega susreta.
No u ovome poslu naučila sam, a sigurno ste i vi,
ne shvaćati previše ozbiljno.
Ljudi govore svašta iz raznih razloga,
a to se onda pogrešno prenese ili shvati
i te riječi začas postanu nešto drugo,
svi se uzrujaju ili budu gnjevni.
Sigurna sam da niste mislili ništa loše.
Na posljetku, zašto biste? Jedva se poznajemo.
Svejedno, to je bilo nedopustivo pa nemam izliku, ali ću, ako mi dopuštate,
dati objašnjenje.
Dakako.
Taj put kad smo bili u Londonu, Jack i ja smo se vjerojatno činili,
bar izvana, savršenim parom.
Da, rekla bih da je tako.
Najomiljeniji, najslavniji par na svijetu.
Istina je da sam još patila od post porođajnih problema
nakon rođenja našeg sina, a Jack je imao zdravstvenih problema.
Reći da smo bili napeti bio bi eufemizam.
Kad smo stigli u Pariz,
priznat ću vam,
uživala sam u pozornosti ondje.
I onda, u Elizejskoj palači...
Ja sam čovjek koji je Jacqueline Kennedy dopratio u Pariz.
Uživao sam u tome.
...Jacku se nije svidjelo što je pao u drugi plan.
-Iza zatvorenih vrata. -Mogu zamisliti.
Bilo je i drugih faktora.
Naš liječnik.
Dr. Jacobson nam prije velikih putovanja daje svoje "koktele".
Vitamine.
Ali i druga sredstva.
Da nas podigne ili...
nas smiri.
Prije te večere, dao mi je nešto...
za raspoloženje.
Rekla sam mu da se trebam oraspoložiti.
Ali to mi je razvezalo jezik.
I onda sam čula da su neke od tih groznih stvari došle do vas...
Ne mogu vam reći koliko me to uzrujalo.
Ideja da sam povrijedila nekoga komu se toliko divim.
-Lijepo od vas što to kažete. -To je istina.
To kako radite svoj posao, kako se nosite s pritiskom,
osobne žrtve koje ste podnijeli,
da ne spominjem vašu smirenost i dostojanstvenost.
To me kao ženu silno nadahnjuje.
I ovo što ste napravili u Gani.
Bilo je nevjerojatno.
Trebala sam reći da u Gani nisam radila gotovo ništa.
Sjela sam na avion i otišla.
„Otišla sam jer sam se osjećala posve beskorisno u usporedbi s vama.
I pokušavala sam se natjecati.
I ako išta, dugujem vam golemu zahvalnost.“
Ali nisam.
Samo sam sjedila.
Pustila sam je da kaže svoje.
-I uživala u pobjedi. -Da.
I što sada hoćeš od mene? Da te izgrdim?
Ne misliš li da zaslužujem?
-Ne. -Ali bila je tako slomljena.
I krhka i izgubljena.
Postupila si ispravno.
Uvrijedila nas je, sve nas, a ti nisi svetica.
-Nisam. -To već znamo.
Ima leda u tim venama kad ga treba biti.
Da.
Triput hura za to.
Vozite, milosti. Uzbrdo!
-Milosti. -Što je?
Trebaju vas u kući.
Dobro.
-Što se događa? -Ne znam, mladiću.
Nešto se dogodilo.
Milosti.
Oko mjesta događaja zavladao je kaos.
Ljudi su vrištali i lijegali dok su letjeli hici.
Novinari su vidjeli predsjednika Kennedyja spuštene glave.
Muškarci i žene su vrištali.
Vidio je krv na predsjednikovoj glavi.
To je sve što sada znamo u Washingtonu.
Vraćam vas u studio u Londonu.
Pozdrav, London. Iz Dallasa javljaju da je predsjednik još živ,
ali da je u kritičnom stanju.
Očito je nastrijeljen u glavu,
a teksaški guverner Connally nastrijeljen je u prsa.
Gđa Kennedy je plakala, pokušavajući pridržati suprugovu glavu,
kad su novinari stigli do auta dok je jurio prema bolnici.
Potpredsjednik Lyndon Johnson bio je u autu iza predsjednika.
Predsjednik Kennedy prima transfuzije krvi.
No jedan od dvaju svećenika koji su pozvani u sobu,
dao je posljednju pomast predsjedniku Kennedyju.
Gđa Kennedy i gđa Connally su u šoku, no kraj svojih su supruga.
Umro je.
Jučer poslijepodne...
Nisi li rekla da je nesretna?
U braku?
-Da. -...uz ubijenog je Predsjednika,
-njezina odjeća i dalje... -Tako je kod nesretnosti.
Samo treba doći nešto gore
da shvatiš da je to zapravo bila sreća.
I dalje nosi istu odjeću.
Nisu li joj mogli naći nešto drugo?
Prekrivena je muževom krvlju.
Mislim da je to namjerno.
...prije no što je tijelo prebačeno u rotondu na Kapitolu.
Posljednji dan u životu prvoga katoličkog predsjednika...
Kamo ćeš?
Lyndon Johnson je prisegnuo u Air Force Oneu,
niti 100 minuta nakon što je proglašena predsjednikova smrt.
Počinje svoj mandat 36. predsjednika SAD-a...
-Veličanstvo. -Michaele.
Želim da se svi u Kući pridržavaju tjedan dana žalosti.
I želim da u Westminsterskoj opatiji zazvoni zvono.
Milosti, običaj nalaže da se zvono zvoni...
Kad umre član kraljevske obitelji. Znam.
Ali želim da zvoni svake minute, jedan sat,
od 11 h do podneva.
Da, milosti.
Amerikanci se pridružuju predsjedniku Johnsonu u molitvi za Božju pomoć.
Nađimo svi svjetlost i nadu
u mraku dana koji slijede.
DRAGA GĐO KENNEDY
Prijevod titlova: Kristijan Nikolić