NETFLIX-ALKUPERÄISSARJA
Ystävät...
Kokoonnuimme tänne tänään, emme ghanalaisina, guinealaisina,
marokkolaisina, algerialaisina, senegalilaisina tai malilaisina,
vaan afrikkalaisina.
Kyllästyneinä epäkunnioitukseen, hyväksikäyttöön -
ja aikansa eläneiden, mädännäisten imperialistien valtaan.
On tullut aika hankkia uusia liittolaisia,
jotka ymmärtävät Afrikan strategisen merkityksen -
ja ovat valmiita kohtelemaan meitä tasavertaisina kumppaneina.
Ei alamaisinaan eikä orjinaan.
Meidän aikamme on koittanut.
Meidän on valittava oma tiemme!
Sosialistinen Afrikka!
Afrikkalaisten Afrikka!
Se on voinut paremminkin. Metsänhoitajat saavat tulla kaatamaan sen.
-Aivan. -Vanha tammi sinnittelee yhä.
-Juuri ja juuri. -Se näyttää todella vanhalta.
-Sekin täytyy kaataa aikanaan. -Sääli.
-Sade taitaa jatkua. -Muistatteko pojanpoikani Danielin?
-Totta kai. Olin hänen ristiäisissään. -Tosiaan.
-Lähdetään pois sateesta. -Hyvä on.
Haen käynnistyskaapelit. Moottori teki tenän.
Ei kai taas?
-Voinko auttaa? -Kiitos.
Vetäkää!
-Ei kai sattunut? -Ei. Kiitos avusta.
Élysée-palatsin kunniavartio odotti herra Kennedyn saapumista.
Ranskalaisten iloksi hän tuli Pariisiin ennen Wieniä ja herra Hruštšovia...
Jos on sitoutunut rehellisyyteen,
milloin on alettava kutsua itseään keski-ikäiseksi?
Lopeta! Olet vielä nuori tyttö.
Näin tänään peilikuvani. Näytin vanhalta naiselta.
Et ole vielä edes lakannut hankkimasta lapsia.
Totta.
Tee loputkin lapset ja anna ensimmäisten mennä kouluun.
Sitten voimme puhua keski-iästä.
Sitten en ole keski-ikäinen vaan ikivanha.
Hän on saapunut Pariisiin...
-Voi ei! Ei taas! -Ei!
-Varovasti, äiti. -Presidentti...
Älä! Se on vuokrattu.
Ei.
Nyt näkyy. Hienoa!
Taivaallisen hyvää juustomakaronia.
Koko viikonloppu on ollut taivaallinen.
-Harmi, että joudun lähtemään aamulla. -Miksi ihmeessä?
-He tulevat päivälliselle. -Kennedyt, niinkö?
Ensin Wien ja Hruštšov, sitten Pariisi ja Lontoo.
Epävirallinen päivällinen Buckinghamin palatsissa.
Vaimo on todella nuori. Luulin, että hän on sinun ikäisesi.
Niin hän onkin.
Ei!
Kiitos.
-Siinä hän on. -Koko Pariisi huokailee,
kuinka viehättävä ja elegantti herra Kennedyn Jackie-vaimo on.
Jackie suorastaan varasti huomion.
Ihastuttavaa. Kauniita kukkia ja charmikkaita miehiä.
Nyt tiedän olevani Pariisissa.
Hän on todella sievä, eikö vain?
Niin on.
HYVÄ ROUVA KENNEDY
Asialistalla on yksi erittäin tärkeä asia.
Ghana. Ja alati kasvava huolemme -
-Nkrumahin lännenvastaisuudesta. -Etääntyykö hän Kansainyhteisöstä?
-Ei. Hän suorastaan ryntää kohti ovea. -Kenen huomaan?
Venäläisten.
Brežnev vieraili eilen hänen luonaan Accrassa.
-Brežnev? -Neuvostoliiton presidiumin puheenjohtaja.
Lensi Ghanaan Nkrumahin patoprojektin tiimoilta.
-Voltajoen padon. -Aivan.
Eikö Nkrumah puhunut siitä amerikkalaisten kanssa?
Kyllä, mutta venäläisille avautui tilaisuus lyödä amerikkalaisten tarjous,
ottaa jalansijaa Afrikasta ja tehdä koko mantereesta punainen.
Eikö amerikkalaisten pitäisi korottaa tarjoustaan?
Puhun presidentti Kennedylle, kun hän saapuu Lontooseen.
Hyvä.
-Suuren Pariisin-voittonsa jälkeen. -Aivan.
-Luulin, ettei de Gaulle pidä Kennedystä. -Ei henkilökohtaisesti eikä poliittisesti.
-Mikä muutti hänen mielensä? -Ensimmäinen nainen.
-Mitä hän teki? -Lumosi koko Pariisin.
Sai presidentti de Gaullen syömään kädestään.
Kuinka ihmeessä?
-Puhumalla sujuvasti ranskaa. -Kaikkihan siihen pystyvät.
Ja väittelemällä filosofien ja intellektuellien kanssa,
kunnes kaikki antipatiat Amerikkaa kohtaan haihtuivat.
No, onhan hän sievä.
Ja he ovat ranskalaisia.
Hän on myös erittäin älykäs nainen. Hän opiskeli Sorbonnessa -
ja arvostetussa École Libre des Sciences Politiques -korkeakoulussa.
Maailman lumoavin ja älykkäin nainen.
Niin kuulemma.
Nyt hän tulee Lontooseen, joten meidän on pantava parastamme.
-Vai mitä, pääministeri? -Teidän Majesteettinne.
Pukua valittaessa on tärkeää miettiä,
millaista tunnetta puvultaan haluaa.
Itseään ei halua tuntea toiseksi parhaaksi.
Aivan. Varsinkin jos toinen on toista paljon vanhempi.
-No mutta... -Virkaiältään, ei iältään.
Siksi minulla olisikin ehdotus.
Rouva Kennedy saattoi lumota Pariisin, mutta Ranska on tasavalta.
Tämä on monarkia.
Siksi kannattaa esitellä avujaan.
Vilkaisin päivällisten istumajärjestystä ja huomasin...
Hengittäkää sisään.
-Vielä. -Annoit rouva Kennedyn Dickie-enolle.
-Noin! -Niin annoin. Dickien pyynnöstä.
Hän kärtti sitä viikkokaudet. Kuten myös lankosi.
Berthold? Se peijakas!
Ja pääministerimme ja Yhdysvaltain suurlähettiläs.
Kappas vain.
Kaikki tahtovat presidentinrouvan viereen.
Voisin päästää hieman saumoista.
Ei.
-Mitä jos minäkin haluan hänet? -Istut Theodoran vieressä.
-Hän on sisareni. -Ette ole tavanneet vuosiin.
Hän on silti sisareni, ja tämä on... Tiedäthän.
-En tiedä. -Hän!
Eikö protokollan mukaan -
aviomiehelläsi ole oikeus istua korkea-arvoisimman naisen vieressä?
Valtiollisilla päivällisillä kyllä, mutta tässä tapauksessa -
Downing Street pyysi, etteivät nämä olisi valtiolliset päivälliset.
-Miksi? -Jottei loukattaisi ranskalaisia.
Piruako Ranska tähän kuuluu?
Ilmeisesti de Gaulle vastustaa liittymistämme EEC:hen,
jos olemme liian lähellä amerikkalaisia. Pieni epävirallinen tilaisuus siis.
-Istumajärjestys on siis vapaa. -Niin kai.
Eli voin siirtää Dickien siskoni viereen ja istua itse ensimmäisen naisen viereen.
Jos kerran on pakko.
Kyllä vain.
Aivan pakko.
Kiitoksia, hyvät herrat.
Te myös!
Presidentti vaimoineen saapuu.
No niin.
Voisitko edes vähän hillitä intoasi?
En voi.
-Kiitos. -Porchey, mitä ihmettä?
Kaikki ovat seonneet.
He tulevat.
Tervetuloa Buckinghamin palatsiin, rouva.
-Kiitos. -Herra presidentti.
Päivää.
Hänen majesteettinsa odottaa sinisessä salongissa.
-Lyhyt vastaanotto ennen päivällistä. -Hienoa.
-Joukkohysteriaa. Erikoista käytöstä. -Todellakin.
Kiitos.
Kultaseni!
Herran tähden...
-Hehän ovat kuin kuninkaallisia. -Olipa hauskaa.
Jestas.
Presidentti ensin.
Teidän Majesteettinne.
-Ei niiausta. -Ei.
-Rouva Kennedy. -Teidän Armonne.
-Teidän Kuninkaallinen Korkeutenne... -Rouva Kennedy.
Iltaa, Teidän Kuninkaallinen Majesteettinne.
Hyvänen aika.
Taivas varjele.
Herra presidentti.
-Herra presidentti. -Teidän Armonne.
-Eivätkö he saaneet protokollaohjeita? -Saivat! Hän ei näköjään lukenut sitä.
No niin. Menemmekö?
Jackie.
-Mihin nainen on menossa? -Herra tietää.
Rouva Kennedy, pääministerimme...
Se taisi mennä todella pieleen.
Olen nähnyt pahempaakin. En vain muista, milloin.
-Juotavaa? -Kyllä, kiitos.
-Pahoittelen. -Hitonmoista tunarointia.
Minun käy miestä sääliksi.
Hruštšov kuulemma nöyryytti häntä Wienissä suljettujen ovien takana.
Halvensi ja kohteli kuin pikkupoikaa.
Ei ihme, että kylmä sota on...
Aistillisuus... Ei mennä siihen!
Ei todellakaan.
Nyt tuo saa loppua!
No, millainen hän oli?
-Upea. Jumalainen. -Niinkö?
-Ja hirvittävän fiksu. -Aivan.
-Mitä sinä teet? -Hän haluaa katsella paikkoja.
-Niinkö? Minä voin esitellä. -Hän pyysi minua.
Ei. Tämä on minun taloni. Minä teen sen.
-Rouva Kennedy. -Majesteetti.
Onko kaikki hyvin?
Toivottavasti vaimostani ei ole liikaa harmia.
Kai tiedätte, että olette maailman onnekkain mies?
Tiedän kyllä.
Tosin minulle sanotaan samaa.
-Menemmekö? -Toki.
-Mihin he menevät? -Ei aavistustakaan.
Valtaistuinsali. Kuningatar Viktorian hallitsijakauden alkuvuosina -
täällä pidettiin tanssiaisia ja konsertteja.
Nyt lähinnä vastaanottoja ja virkaanasettajaisia.
Täällä myös otetaan kuninkaalliset hääkuvat.
Jatkammeko?
Tämä on kuvagalleriamme.
Tämä on isoisäni isoisän isoisä Yrjö III.
Hän osti Buckinghamin palatsin vuonna 1761 vaimolleen kuningatar Charlottelle.
Kukas tämä on?
Hän on Pitt nuorempi.
Tunnettu piirteestään, joka miellyttää minua. Hän oli valtavan ujo.
Hän pystyi hädin tuskin katsomaan ihmisiä silmiin.
Silti hänestä tuli pääministerimme.
Ymmärrän hyvin.
Minäkin olen luonteeltani ujo.
Täältä pääsee yksityisiin asuntoihimme.
Tämä on oikotie.
Nyt olemme yksityisyyden sydämessä.
Täällä me viihdymme parhaiten.
Ymmärrän hyvin.
Teillä täytyy olla paikka, johon paeta.
Olen miettinyt, miten kaltaiseni huomiota vihaava ihminen -
päätyi Valkoisen talon kultakalamaljaan.
Siinä on kieroutunutta logiikkaa,
että valtavan ujo ihminen päätyy tähän asemaan.
Nyt saatte selittää tarkemmin.
Ujo ihminen etsii suojelijakseen vahvan ihmisen.
Tuon minä ymmärrän.
Ja vahva persoona usein nauttii elämästä julkisuudessa.
Nauttii toden teolla. Ja ennen kuin huomaakaan,
juuri se ihminen, josta on hakenut turvaa, tekee suojattomaksi.
Ihmisjoukot ovat Jackille kuin taivas.
Kampanjointi, varainhankinta ja puheiden pito saavat hänet elämään.
Hän mieluummin puhuisi 10 000 kuulijalle valonheittimien loisteessa -
kuin olisi minun kanssani kahden.
Entä mikä teille on taivas?
Viihdyn omassa seurassani, yksin maaseudulla.
-Mihin te menette? -Maatilalle, Glen Oraan.
-Noin tunti Washingtonista. -Onko se Marylandissa?
-Virginiassa. -Aivan.
Päivää, Stuart.
Ne syövät.
Voi hyvänen aika!
-Hei, pikkuiset. -Mikä sinun nimesi on?
Se on Sugar. Nämä ovat sen pentuja.
Tule, pikkuinen.
-Whisky ja Sherry. -Hei.
Kannattaakin olla varovainen.
On paradoksaalista,
että joudun asemani puolesta puhumaan monille ihmisille,
-mutta onnellisin olen eläinten seurassa. -Sitten meitä on kaksi.
Mietin aina, että sisareni olisi ollut -
luontevampi ensimmäinen nainen. Tai jopa parempi.
Samoin minun sisareni. Kuin syntynyt kuningattareksi.
Ja kuningattaristamme suurin. Ainakin omasta mielestään.
Pidin hänestä kovasti. Olin jo valmis inhoamaan häntä,
mutta olinkin iloinen tapaamisestamme.
-Hyvä muistutus. -Mistä?
-Siitä, miten ulkokuori voi pettää. -Sitten en tiedä, mistä Patrick puhui.
-Patrick? -Plunket. Näin hänet eilen Tartuffessa.
-Onko se ravintola? -Kuuluisa ranskalainen näytelmä.
-Tiesin kyllä. -Tiesitkö?
-Klassinen tragedia. -Farssi.
-Pissarron kirjoittama. -Molièren. Pissarro oli taiteilija!
Milloin viimeksi kävit teatterissa?
Tai taidegalleriassa? Milloin edes luit kirjan?
-Olet metsäläinen. -Voi kiitos.
Mitä Patrickista?
Patrick illasti viime viikolla Radziwilleilla.
Yksi vieraista oli uusi sydänystäväsi rouva Kennedy.
Patrick soitti aamulla ja kertoi, mitä rouva oli sanonut illallisilla.
-Mitä hän sanoi? -Kysy Patrickilta.
Se vaikutti kyllä melko epäystävälliseltä.
Tiedät, miten puhe vääristyy eteenpäin kerrottuna.
Tuskin se oli mitään vakavaa.
Älä ole huolissasi!
Asento!
Eteen vie!
Olalle vie!
Jalalle vie!
Täyskäännös!
-Patrick. -Teidän Majesteettinne.
Kiitos, että tulit.
-Matka oli lyhyt. -Oletko yhä näillä kulmilla?
-Wellingtonin kasarmilla? -Olen.
Ja kierrät ympäri maata värväämässä huippukoulujen oppilaita?
Kyllä vain.
Kuulin, että tapasit ensimmäisen naisen illallisilla äskettäin.
Kenet?
Rouva Kennedyn.
-Margaret mainitsi siitä. -Niinkö?
Millaista siellä oli?
Ihan mukavaa. Tavanomaista.
-Tiedättehän, millaista Radziwilleilla on. -En tiedä.
-Ruoka on aina hyvää. -En kysynyt ruoasta.
Haluan tietää, mitä siellä sanottiin.
Patrick, me vartuimme yhdessä,
ja suhteemme on aina ollut hyvin rehellinen ja avoin.
Joten ei nyt rikota läpi elämän jatkuneita käytäntöjä.
Hyvä on.
Se, mitä kuulin presidentin puolison sanovan...
Istuin melko kaukana hänestä ja saatoin kuulla väärin.
...oli, että hänen mielestään Buckinghamin palatsi -
on ikävä, ränsistynyt ja säälittävä.
Kuin laiminlyöty maaseutuhotelli.
Jonka tunnelmasta huokuu kulunut instituutio,
jolla ei ole paikkaa nykymaailmassa.
Vai niin.
Oliko hänellä jotain sanottavaa minusta?
-Lilibet... -Patrick!
Olin pöydän toisessa päässä...
Taisin kuulla hänen sanovan...
...että valtakuntaamme johtaa keski-ikäinen nainen,
joka on niin innoton, yksinkertainen ja mitäänsanomaton...
...että Britannian uusi näkymätön rooli ei ollut yllätys vaan väistämätön asia.
No niin...
Hänet täytyy kutsua tänne pian uudelleen.
ERITTÄIN SALAINEN VAIN BRITANNIAN TIETOON
AMERIKKALAISTEN TIEDUSTELURAPORTTIEN MUKAAN...
NEUVOSTOLIITON KOMMUNISTISEN PUOLUEEN KOMITEA...
Huonoja uutisia. Todella huonoja.
Koskien Nkrumahin Voltajoen patoprojektia. Presidentti Kennedy vetäytyi.
Miksi?
USA:n ehtona oli, että Ghana katkaisee kaikki suhteet venäläisiin.
Nkrumah oli eilen Moskovassa.
Hän vastaanotti Neuvostoliiton korkeimman sotilaskunniamerkin.
Itseltään Hruštšovilta.
-Mitä seuraavaksi? -Kunpa tietäisin.
Olisipa minulla ässä hihassani.
Kuten presidentti Kennedyllä oli puolisonsa Pariisissa?
Voisitte lähettää minut.
Mihin?
-Ghanaan. Henkilökohtaiselle matkalle. -Ei missään nimessä.
-Se ei tulisi kysymykseenkään. -Miksei?
-Se nähtäisiin suurena kohteliaisuutena. -Liian suurena.
Se nostaisi Ghanan muiden maiden yläpuolelle.
Ja voisi vieraannuttaa Nigerian, Sierra Leonen, Tanganjikan...
Ehkä juuri se pitäisi Nkrumahin kaukana venäläisistä ja Kansainyhteisön piirissä.
Kuningatar ei voi sekaantua likaiseen poliittiseen peliin.
Eikö Kansainyhteisön pää saa puolustaa Kansainyhteisöä?
Majesteetti.
Se olisi vaarallista. Provokatiivista.
Minun mielestäni olisi -
hyvin harkitsematonta nousta siihen lentokoneeseen.
"Matka on täysin perusteeton, tarkasteli sitä miten tahansa.
Se on epäeettinen ja perustuslainvastainen,
eikä sille ole mitään oikeutusta."
Pitäisikö minun olla tekemättä mitään?
En halua, että käyt kisaamaan Nkrumahin kaltaisen kelmin kanssa.
-Olet vain kyyninen. -Ja sinä olet naiivi!
Kun tapasitte viimeksi, Nkrumah oli pelkkä Nkrumah.
Nyt hän on Afrikan leijona ja peluuttaa venäläisiä ja amerikkalaisia vastakkain.
Ja sinä olet lammas, jonka se leijona syö lounaaksi.
Pysyisit kotona ja olisit se, mikä sinun kuuluu olla.
-Sätkynukke? -Perustuslaillinen monarkki!
-Sätkynukke. -Jos niin haluat!
Siinäpä se. Minä en halua.
Hän saapui.
Kiitos. Ovatpa ne kauniita.
Menemmekö?
Seis.
-Pieni hetki vain. -Aivan.
Reportterit.
Teidän Majesteettinne, Ghana toivottaa teidät mitä nöyrimmin tervetulleeksi.
Aivan.
-Meille on ilo olla täällä. -Aivan.
Taaksepäin.
Valmiina?
Kiitos, Teidän Majesteettinne.
Annoit hänelle valokuvan, jonka hän halusi.
Se on pian joka lehden etusivulla. Muut Afrikan johtajat kakovat kateuttaan.
No, kunhan se vain tehoaa.
Adeane puhelimessa.
Yhdistäkää.
-Yksityinen puhelu Ghanaan. -Hyvä on.
Luulin, että se mies katkaisisi yhteydet venäläisiin.
-Näköjään ei. -Valmista.
-Hyvät herrat. -Kiitos.
Kiitos.
Ulos.
-Teidän Majesteettinne. -Pääministeri.
Kuulin juuri, että kansainvälinen insinööriryhmä on saapunut Ghanaan -
-Nkrumahin padon rakennustöihin. -Sehän on hyvä uutinen, vai mitä?
-Kehotimme amerikkalaisia palaamaan sinne. -Venäläisiä insinöörejä.
Nkrumah on peluuttanut meitä -
-toisiamme vastaan. -Mitä?
Perusteellinen huijaus. Teitä taidettiin käyttää hyväksi.
Aivan kuten pelkäsimme.
Elizabeth! Mitä on tapahtunut?
Iltaa, sir. Martin.
En suosittele.
Hän pyysi saada olla yksin.
Hän sanoi miettivänsä.
Mistä on kyse?
Mitä sinä teet?
Elizabeth?
Tässä everstiluutnantti Charteris.
Martin Charteris on puhelimessa. Ghanassa tapahtuu jotakin.
Mitä sinä teet, Elizabeth?
Ymmärrämme varmasti molemmat tämän hetken merkityksen.
Kyllä. Mutta ymmärrämmekö ehdot?
Vaikuttaisi neuvottelulta.
-Millaiselta? -Viekää kuningatar pois!
Teidän Majesteettinne?
-Herra isä! -Mitä siellä tapahtuu?
Nkrumah otti häntä kädestä.
Kaksi, kolme, neljä!
He tanssivat.
Kuningattaremme tanssii.
-Afrikkalaisen kanssa. -Mitä? Oliko siitä sovittu?
-Oliko siitä sovittu? -Ei todellakaan.
Mitä he tekevät?
Vaikea sanoa.
Taitaa olla fokstrottia.
Fokstrottia.
Hyvät naiset ja herrat,
mies, jota voin ylpeydellä kutsua Yhdysvaltain 35. presidentiksi -
ja vielä suuremmalla ylpeydellä veljekseni:
John F. Kennedy.
Kiitos, Bobby.
Mitä amerikkalaisuus nykyään merkitsee?
Vaurautta, voimaa, etuoikeutta.
Ehdottomasti.
Mutta siihen liittyy myös huolta.
Katson ympärilleni ja näen entistä jakaantuneemman kansan.
Pahimmin jakaantuneen sitten sisällissotamme aikojen.
Moraalinen ja älyllinen vahvuutemme on muuttunut, heikentynyt.
Mädättäjä on löytänyt tiensä sääntelyvirastoihimme -
ja Washingtonista lähtenyt lahottaja tunkeutuu maamme joka kolkkaan.
Liian moni meistä on kadottanut suuntansa, tahtonsa -
ja historiallisen merkityksen tajunsa.
Nyt on uuden alun aika, uuden johtajasukupolven aika,
elvyttävän johtajuuden aika. Mutta emme kykene muutokseen yksin.
Niinpä pyydän teitä jokaista -
tämän uudistumisen ja eheytymisen edelläkävijöiksi,
tuomaan takaisin suuret amerikkalaiset arvot:
vapauden, suvaitsevaisuuden ja tasa-arvoiset mahdollisuudet.
Silloin me voimme ottaa asemamme ja vastuumme -
aidosti vapaan maailman johtajina.
Jumala siunatkoon teitä kaikkia ja Amerikan Yhdysvaltoja!
-Kiitos. -Loistavaa.
Te teitte tästä illasta tärkeän.
Tännepäin, olkaa hyvät.
Brittikuninkaallisten vierailu entisessä siirtomaassa -
ei yleensä päädy uutisiimme.
Mutta kun kuningatar tanssii entisen alamaisen kanssa...
Mikä on, kulta?
...valkoinen hallitsija ja afrikkalaisjohtaja herättävät huomiomme.
Samoin teki Ghanan presidentti Nkrumah itse.
Ele teki Nkrumahiin vaikutuksen...
Lähden lasten kanssa aamulla Glen Oraan.
-Ei vielä ole viikonloppu. -...oli oitis valmis...
Keskiviikko on minulle tarpeeksi viikonloppu.
Älä ole tuollainen.
Älä sinä vie arvokkuuttani ja ala sitten määräillä.
Halusin vain kiittää sinua.
Olit jo toistamiseen näinä viikkoina merkittävä ulkopolitiikan muutosvoima.
Afrikan valtio, joka oli vauhdilla säntäämässä kommunistien syliin,
on saatu pysymään lännen piirissä.
Miten se liittyy minuun?
Kammottava paksujalkakuningatar?
-Mitä? -Hänen majesteettinen tylsyytensä?
Innoton kruunupää?
Siinä muutama luonnehdintasi Lontoon illallisilta.
Ne päätyivät kuningattaren korviin ja toimivat innoittajina.
Ilman loukkauksiasi hän ei olisi uhmannut kabinettia, vaarantanut mainettaan -
ja omapäisesti lähtenyt Ghanaan palauttamaan Nkrumahia lännen piiriin,
mutta niin hän teki.
Hän teki uskomattoman tempun tanssillaan.
-Siitä voi kiittää sinua. -Kaikki on valmiina.
Rauhoitu. Et sinä törmää häneen Glen Orassa.
Niin, en Glen Orassa.
Mutta menen Lontooseen palattuani Intiasta ja Pakistanista.
Siinä tapauksessa neuvoisin olemaan menemättä Buckinghamin palatsiin.
-Anteeksi, maaseutuhotelliin. -Ei se niin vain käy.
Hänen sisarensa tarjosi lounaan, kun olimme siellä viimeksi.
Se olisikin hauskaa.
Kissatappelu! Odotan innolla yksityiskohtia.
Mennään, Bobby.
Saavutamme pian 7 500 metrin lentokorkeuden.
Odotettavissa on selkeää ja tyyntä lentosäätä -
koko matkan Lontooseen asti.
Teidän Majesteettinne. Lisää reaktioita Ghanan-matkaanne.
-Myönteisiä vai kielteisiä? -Erinomaisen myönteisiä.
No, nopeasti sitten.
Kas niin...
The New York Times kirjoittaa: "Terävää strategista luovintaa.
Täydellistä poliittista tasapainottelua."
Australialaislehdet ylistävät sitoutumistanne Kansainyhteisöön.
The Illustrated London News puhuu "suuresta henkilökohtaisesta voitosta".
Itsetyytyväisyys ei pue sinua.
Ghanan lehdistö kutsuu sinua sosialistiksi.
Hyvänen aika!
Vielä yksi asia. Presidentin puoliso rouva Kennedy.
Mitä hänestä?
Hänelle pyydetään yksityistä audienssia Teidän Majesteettinne luona -
ennen maaliskuun 28. päivän lounasta.
-Minkä ihmeen takia? -Eivät sanoneet.
-Missä lounas pidetään? -Buckinghamin palatsissa.
Audienssi pidettäköön Windsorin linnassa.
Joskus vaaditaan vähintään linnake.
Windsorin linna.
Katse eteenpäin!
Muodostelmassa!
Kaarto oikeaan päin!
Tietä kuningattaren kaartille!
-Vasen, oikea, vasen... -Hyvää päivää, rouva Kennedy.
Tännepäin, olkaa hyvä.
Vasen, oikea...
Olkaa hyvä, rouva Kennedy.
Rouva Kennedy. Tätä tietä, olkaa hyvä.
Rouva Kennedy, Teidän Majesteettinne.
Teidän Majesteettinne. Kiitos, että otitte minut vastaan.
Rouva Kennedy.
Käykää istumaan.
Kiitos.
Nautimmeko teetä?
Halusin puhua kanssanne kahden kesken ennen perjantaista lounasta,
-koska olen anteeksipyynnön velkaa. -Miksi?
Luulen, että me kumpikin tiedämme vastauksen.
Kiitos.
Eräässä tilaisuudessa pian viime vierailumme jälkeen -
esitin joitakin typeriä kommentteja,
-jotka kantautuivat korviinne. -Tämä on tarpeetonta.
Mainintoja siitä, että sanoitte tiettyjä asioita, kantautui korviini,
ja täytyy myöntää, että olin hetkellisesti yllättynyt,
sillä maininnat eivät vastanneet käsitystäni tapaamisemme hengestä.
Tässä työssä olen oppinut, kuten kai tekin,
ettei asioita pidä ottaa liian vakavasti. Ihmiset sanovat kaikenlaista,
mikä kerrotaan eteenpäin tai käsitetään väärin,
ja vääristyneet puheet saavat kaikki pois tolaltaan tai kuohuksiin.
Te tuskin tarkoititte mitään pahaa.
Ja miksi olisittekaan, kun tuskin edes tunnemme toisiamme?
Se oli silti anteeksiantamatonta, enkä aio puolustella tekoani,
mutta jos sallitte, tahtoisin selittää.
Tottahan toki.
Viime Lontoon-vierailulla Jack ja minä vaikutimme kai, ainakin ulospäin,
-erittäin onnellisilta. -Todellakin.
Maailman suosituin ja kuuluisin pari.
Totta puhuen kärsin silloin vielä poikamme syntymän jälkeisistä ongelmista -
ja Jackilla oli omat terveyshuolensa.
Olimme vähintäänkin rasittuneita.
Joten kun pääsimme Pariisiin...
...voin myöntää suoraan,
että nautin saamastani huomiosta.
Kunnes sitten Élysée-palatsissa...
Olen se mies, joka toi Jacqueline Kennedyn Pariisiin.
Ja nautin siitä.
...Jack ei pitänyt siitä, että jäi toisen varjoon.
-Niinpä suljettujen ovien takana... -Voin kuvitella.
Siihen liittyi muutakin. Lääkärimme.
Tohtori Jacobson määrää meille aina omat "cocktailinsa" ennen tärkeitä matkoja.
Vitamiineja...
...ja muitakin aineita.
Antamaan puhtia tai...
...rauhoittamaan.
Ennen sitä päivällistä olin saanut jotain -
piristävää.
Kerroin hänelle, että kaipasin piristystä.
Se kai irrotti kielenkantimeni.
Sitten kuulin, että osa kauheista puheistani oli tullut tietoonne...
Ette tiedä, kuinka järkyttynyt olin.
Siitä, että olin loukannut henkilöä, jota ihailen niin kovin.
-Ystävällisesti sanottu. -Se on totta.
Se, kuinka te teette työnne ja kestätte kaikki paineet...
Henkilökohtaiset uhrauksenne -
ja hillitty arvokkuutenne.
Sellainen innoittaa meitä naisia.
Ja se, mitä teitte Ghanassa, oli aivan ihmeellistä.
Minun olisi pitänyt sanoa, etten tehnyt Ghanassa juuri mitään.
"Nousin lentokoneeseen ja lähdin matkaan.
Lähdin vain siksi, että tunsin itseni mitättömäksi teidän rinnallanne.
Ja yritin panna paremmaksi.
Ja ennen kaikkea olen teille valtavassa kiitollisuudenvelassa."
Mutta en sanonut niin.
Minä vain istuin siinä. Ja annoin hänen sanoa sanottavansa.
-Ja nautiskelit voitostasi. -Niin.
Mitä odotat minulta? Moitteitako?
-Enkö ansaitse niitä? -Et.
Hän oli aivan musertunut. Hauras ja eksyksissä.
Toimit juuri niin kuin pitikin.
Hän loukkasi sinua ja meitä kaikkia, etkä ole pyhimys.
-En niin. -Sen me jo tiedämme.
-Suonissasi on jäätä, kun tarve vaatii. -Niin.
Kolme hurraahuutoa sille.
Painakaa kaasua. Ylös mäkeä vain.
Mitä nyt?
-Teitä kaivataan talolla. -Hyvä on.
-Mitä nyt? -En tiedä, poika.
Jotain on sattunut.
Koko paikka oli sekasorron vallassa.
Ihmiset huusivat ja syöksyivät maahan kuullessaan laukaukset.
Toimittajat näkivät presidentti Kennedyn makaavan kasvoillaan auton istuimella.
Miehet ja naiset huusivat.
Hän näki presidentin päässä verta.
Tässä tietomme Washingtonista tältä erää.
Radio Newsreel Lontoosta jatkaa.
Päivää, Lontoo. Dallasista kerrottiin juuri,
että presidentti on yhä elossa mutta kriittisessä tilassa.
Häntä ammuttiin ilmeisesti päähän,
ja Texasin kuvernööri Connallya ammuttiin rintaan.
Rouva Kennedy itki ja yritti pidellä miehensä päätä,
kun toimittajat tavoittivat auton sen kiitäessä kohti sairaalaa.
Varapresidentti Lyndon Johnson oli presidentin takana ajavassa autossa.
Presidentti Kennedylle siirretään verta.
Toinen paikalle kutsutuista papeista -
on antanut presidentti Kennedylle viimeisen voitelun.
Rouva Kennedy ja rouva Connally ovat järkyttyneitä -
mutta pysyvät miestensä vuoteen äärellä.
Hän on kuollut.
Eilen iltapäivällä...
Sanoit, että vaimo oli kovin onneton. Avioliitossaanko?
-Rouva Kennedy saattoi presidenttiä... -Niin.
-...vaatteet yhä... -Niin käy, kun on onneton.
...tämä käsittämätön rikos...
Riittää vain, että tapahtuu jotain vielä pahempaa,
kun tajuaa, että olikin ollut onnellinen.
...siirretään sairaalaan tuhansien surijoiden seuratessa.
He ovat epäuskoisia ja järkyttyneitä, kuten koko kansa.
Hänellä on yhä samat vaatteet!
Eikö hänelle löytynyt mitään muuta?
Olla nyt miehensä veren tahrima!
Omaiset ja sureva rouva Kennedy osallistuivat yksityismessuun...
Se taisi olla harkittua.
...ennen kuin ruumis siirretään Capitolin pyöreään huoneeseen.
Ensimmäisen katolisen presidentin elämän viimeinen päivä....
Mihin sinä menet?
Lyndon Johnson vannoi virkavalansa presidentin lentokoneessa -
alle 100 minuuttia presidentti Kennedyn kuoleman jälkeen...
Hän aloittaa työnsä Yhdysvaltain 36. presidenttinä...
-Teidän Majesteettinne. -Michael.
Tahtoisin, että koko hovi noudattaa viikon ajan virallista suruaikaa.
Tahtoisin myös, että Westminster Abbeyn kelloa soitettaisiin.
Käytäntö edellyttää, että kelloa soitetaan vain...
Kun kuninkaallisen perheen jäsen kuolee. Tiedän kyllä.
Mutta tahtoisin, että kelloa soitetaan joka minuutti tunnin ajan -
kello yhdestätoista puoleenpäivään.
Hyvä on.
Amerikkalaiset yhtyvät tänä iltana presidentti Johnsonin rukoukseen,
että löytäisimme valon ja toivon pilkahduksen -
tulevien päivien synkimpinä hetkinä.
Hyvä rouva Kennedy
Tekstitys: Outi Kainulainen