EN ORIGINALSERIE FRA NETFLIX
ADELSMANN ANGRIPER DRONNINGEN
Dronningkritikeren er på ferde igjen! Adelsmann angriper dronningen!
Dronningen kritiseres!
Dronningens kritiker er igjen på ferde!
-God morgen, Jack. -God morgen, sir.
Gi meg én av hver i dag.
-Og søndagsutgaven likeså. -Litt lett lektyre, hva?
Ja, nemlig.
Dronningkritikeren er på ferde igjen! Adelsmann angriper dronningen!
DRONNINGEN - FRA ADELSMANNENS STÅSTED
ADELIG EDDER
DRONNINGENS KRITIKER ER PÅ FERDE IGJEN
Nei, jeg vil ikke ha noe mat.
Beklager, kjære.
Lord beskylder dronningen for "pinefulle, selvrettferdige skolepikeytringer".
-Jeg synes han har rett. -Synes du?
Ja, når jeg tenker meg om, er hun litt selvrettferdig.
Der kommer han!
-Vær greie nå, mine herrer. -Sånn, ja. Ikke dytt!
-Lord Altrincham? -Ja.
Forræder!
Virkelig?
Vel, det skal jeg sørge for å meddele Hennes Majestet. Takk skal De ha.
Tiden og tidevannet, herr konservator.
Lyder ingen bønn, privatsekretær.
-God ettermiddag. -God ettermiddag, sir.
Hva er det nå?
Lord Altrincham er blitt slått.
Av nye tanker, får man håpe.
Bedre enn som så, ma'am. I fjeset.
Med temmelig stor kraft, sies det.
Og hvilket tapre og ridderlige individ stod bak dette?
Vi har ennå ikke alle detaljer på plass, ma'am.
Hendelsen inntraff utenfor fjernsynsstudioet.
Gjerningspersonen blir nå tatt med til politistasjonen i Bow Street,
og det forventes at han vil bli løslatt uten siktelse.
Dette var gledelig nytt.
Ja, meget.
Hvilket fjernsynsstudio?
Studioet til Independent Television Network,
der Altrincham nettopp hadde spilt inn et intervju.
Til hva da?
Et program med den passende tittelen Impact.
Når går det på luften?
I kveld, ma'am. Klokken ni.
IMPACT LEDET AV ROBIN DAY
Si det til folket. Si det via fjernsynet.
Spørsmål som opptar folket, besvart av personer i offentlighetens søkelys.
Dette er Impact, programmet som gransker øyeblikkets viktigste saker,
-og viderebringer debatten til dere. -Beklager at jeg er sen.
-Robin Day stiller spørsmålene. -Det har akkurat begynt.
I dag har vi med oss en gjest som, i lys av den siste tidens nyheter,
knapt trenger noen introduksjon. Lord Altrincham.
På bare et par dager har hans oppildnede og svært personlige angrep på dronningen,
i tidsskriftet han selv er utgiver for,
gjort seg sterkt markert på dagsordenen og forårsaket en grunnlovsmessig krise.
Jeg vil begynne med å stille Lord Altrincham et ganske enkelt spørsmål:
Som vårt statsoverhode er hun avholdt, respektert og beundret verden over,
så hvorfor hater De henne så inderlig?
ÉN MÅNED TIDLIGERE
National and English Review, to shilling!
-Kjøp National and English Review! -God morgen, Fred!
National and English Review, to shilling!
...vart altfor lenge!
Folk har begynt å legge merke til det, og derfor...
Og derfor er det å avskaffe høringer i dogmer,
og å ansette kvinnelige prester, eneste løsning for å redde Den engelske kirke,
en institusjon som bare blir mer utdatert og irrelevant for hver time som går.
Hvem kan skrive 1000 ord om det?
-Hallo, Patricia. -Har noen lyst på toffee?
Sett dem her, kjære deg.
-Himmelsk! -Akkurat som Patricia selv.
Vær så god, kjære deg. Bare ta plass.
Men ja. Om ingen andre føler for å ta kirkesaken, kan jeg slenge sammen noe.
Og, artikkelen om reformer i Overhuset. Dette skulle du se nærmere på, Dermot?
-Smaker de ikke litt nøtteaktig? -Jo, av melasse.
Og vi må avklare vårt syn på situasjonen i Europa.
Er vi for eller imot ett, felles europeisk handelsmarked?
Er vi inne eller ute?
-Toffee, John? -Du må smake på en, John.
Jeg er redd jeg ikke er så glad i toffee.
Hvorfor visste jeg ikke det?
Du kan ikke vite alt om meg.
Det er ikke smaken jeg har så mye imot, det er mer det at de vekker vonde minner.
Som barn havnet jeg i tannlegestolen etter å ha spist toffee.
Herregud.
Ikke en gang til.
Beklager, jeg har...
"Kan hende innser dere ikke fullt ut at det er deres ukuelighet
og evne til å utholde den kjedsommelige og ensformige arbeidsdagens slit,
og den store tapperhet dere møter den stadige, hverdagslige motgang med,
som, i stor grad, legger grunnlaget for det velbefinnende og den velstand
som preger samfunnet i sin helhet.
De fremskritt som inngår i en nasjons historie,
avhenger i lengden av hvilken sindighet som bor i hjertene
til dens gjennomsnittlige menn og kvinner."
"Arbeidende menn og kvinner"?
Det er en anelse mer verdig.
Nei, "gjennomsnittlige" passer.
Jeg tenkte kanskje du ville se dette.
Det er et utkast til talen som dronningen skal holde om en ukes tid.
Og jeg skal ikke nekte for at jeg reagerte litt på den.
Ja?
Tilgi meg om jeg overskrider mitt ansvarsområde.
-Tommy. -Martin.
Du var i ferd med å overskride ditt ansvarsområde?
Det gjelder talen som dronningen er ment å skulle holde neste uke,
på Jaguar-fabrikken.
-Hva med den? -Jeg lurte bare på...
...om du er fornøyd med den.
Ja, jeg er åpenbart det.
Ellers ville jeg ikke bedt Hennes Majestet godkjenne den, noe hun umiddelbart gjorde.
-Har dronningen lest den? -Det trengte hun ikke.
Hun spurte kun om jeg var fornøyd, og jeg svarte bekreftende på dette.
Og det var godt nok for Hennes Majestet.
Men jeg skjønner at det viktige spørsmålet her
er hvorvidt den er god nok for oberst Charteris.
Du synes ikke ordlyden klinger litt feil?
På hvilken måte?
Den paternalistiske tonen.
Får jeg se?
Takk.
Altså, om jeg hadde noen innvendinger...
...så måtte det være at etter Suez, og i dette nye klimaet...
...i dette nye Storbritannia...
...så er tonen i denne talen en smule...
En smule hva for noe?
Gammeldags.
Det vil legge til rette for angrep på henne.
-Fra hvem da? -Avisene.
Folket.
Om jeg fikk en shilling for hver gang en liberalt anlagt person
kom med unødige advarsler om angrep på dronningmakten,
hadde jeg vært rik.
Det britiske folket forguder sin monark. Det er nettopp det som betegner,
som er selve definisjonen på, det å være britisk.
Det verste jeg har støtt på, er heller apati,
når folket simpelthen godtar sin regent slik de godtar himmelen over hodet på seg.
Det er langt fra apati til opprør.
Og hva avisene angår, kan dronningmakten regne med deres støtte av to grunner:
Det er ingenting å angripe.
Det er fordelen med et konstitusjonelt monarki.
De har ingen makt, så det finnes ikke noe å klage på.
Og om de så ønsket det, ville de først gitt oss beskjed.
Slottet ville da truet med utestengelse fra neste store kongelige tilstelning,
noe som straks ville fått avisene til å dempe seg.
All den tid menneskene du frykter vil hate dronningen,
er nøyaktig de samme som kjøper millioner av aviser.
Og hvorfor? Fordi de elsker henne.
Så mine bekymringer er grunnløse?
Martin, å trekke den uunngåelige konklusjonen tenker jeg å overlate
til deg.
Jeg tenker å klippe det litt kortere, ma'am, og gi det en rundere fasong bak.
Utmerket.
Takk! Jeg... liker det svært godt.
Takk.
Jeg trodde du håpet å få flere barn med meg.
Det gjør jeg.
Så hva i alle dager fikk deg til å gjøre det med håret ditt?
Hva er galt med det?
Meg forekom det nett og... fornuftig.
Attributter som gjør en mo i knærne.
Etter sigende er det meget moteriktig. Alle militærfruene går med håret slik.
-Sier du det? -Ja.
Jo, det er iallfall meget praktisk.
Og om du noensinne føler for en motorsykkeltur, tjener det som hjelm.
Jeg liker det nå!
-Personlig har jeg ingenting imot det. -Hold opp!
Nå er du rikelig beskyttet mot enhver murstein som måtte falle deg i hodet.
Men hvis målet ditt er familieforøkelse og å pirre din ektemann til å reprodusere...
Noe det er.
...kan du heller la deg inspirere av Jayne Mansfield...
...eller Rita Hayworth.
Å, Rita Hayworth.
-Sir William Lyons, Deres Majestet. -Velkommen, Deres Majestet.
Hallo.
Det gleder meg.
-Det er jammen stort. -Vår forsknings- og utviklingsavdeling.
Fremragende! Nå snakker vi!
Får jeg introdusere dronningen for Nigel Willoughby, som tegner prototypene våre?
Du har studert tegning, formoder jeg? Så flott. Artig å se.
-Og dette er understellet? -Ja.
-En ferdigstilt MK-1, Deres Majestet. -Den er praktfull.
Den kommer opp i en toppfart på over 160 km/t.
Du verden. Jeg er fascinert av det røde skinninteriøret. Heste- eller kuskinn?
TANNLEGEKONTOR
Først må jeg få uttrykke
min store glede over å være til stede her i dag.
Min mann og jeg ble inderlig rørt over den vennlige mottagelse dere har gitt oss,
og vil formidle hvor takknemlige vi er overfor dere alle...
-Takk. -...for det arbeidet dere gjør.
Vi forstår at den omskiftelighet
som en usikker verden i evig bevegelse medfører,
lar mange av dere leve begivenhetsløse og ensomme liv...
...og stadig kjempe mot trøstesløsheten.
Kan hende innser dere ikke fullt ut at nettopp deres ukuelighet
og evne til å utholde kjedsommelige og ensformige arbeidsdagers slit...
...legger grunnlaget for det velbefinnende og den velstand
som preger samfunnet i sin helhet.
De fremskritt som inngår i en nasjons historie, avhenger i lengden
av den sindighet som bor i hjertene til dens gjennomsnittlige menn og kvinner.
Dere skal være stolte over å huske hvor meget som beror på dere,
og at selv når tilværelsen synes på sitt mest monotone,
så innehar det dere gjør, en reell verdi og betydning for deres medmennesker...
Lord Altrincham?
Kveldsutgaven! News Chronicle!
Kveldsutgaven!
Jeg trenger å få noe maskinskrevet. Men du er visst på vei hjem.
Ikke nødvendigvis.
Dronningen holdt nettopp en latterlig tale og jeg vil skrive en umiddelbar respons.
Nei, jeg kan spørre noen andre.
Nei, det går helt fint, jeg hadde ingen andre planer.
Takk.
Er det på tide å spørre seg... Har monarkiet tapt sin magi?
-Jeg har fått et annet innfall. -Men så bra!
Et nokså kjettersk innfall.
Det stammer fra noe Walter Bagehot sa, om at de kongeliges plikt er å inspirere.
Dronningen evner knapt å formulere noen få setninger uten et manus til hjelp.
Slik vil ikke monarkiet overleve, langt mindre styrkes.
Hoffet er jammerlig ute av takt med nåtiden.
Dronningen burde vært omgitt av rådgivere som...
Hallo.
-Jeg håper De hadde en behagelig reise. -Ja, utmerket!
-Godt å være her igjen. -Vi får bare håpe det klarner opp!
Bra skudd, ma'am.
National and English Review!
Takk. To shilling.
Takk, frue.
National and English Review. To shilling, takk!
Vær så god, sir. Takk skal De ha. To shilling!
BITENDE ANGREP PÅ DRONNINGEN OG MONARKIET
ADELSMANN ANGRIPER DRONNINGEN
ADELIG EDDER
Jeg skjønner.
Akkurat.
Takk skal De ha.
Beklager å forstyrre, Deres Majestet, Deres Kongelige Høyhet.
Jeg ville bare nevne at det nok kan være lurt å unngå visse aviser denne morgenen.
Hvorfor det?
Hva har søsteren din gjort nå?
Det gjelder ikke prinsesse Margaret, sir.
Det er en artikkel skrevet av lord Altrincham.
Aldri hørt om fyren. Enn du?
Den stod opprinnelig på trykk i hans egen avis, The National and English Review.
Aldri hørt om den heller.
Flerfoldige aviser har valgt å gjengi den, enten i utvalg eller i sin helhet.
Hva slags artikkel?
En særdeles kritisk artikkel, ma'am.
LORD REFSER REGENTEN SOM "SELVRETTFERDIG" OG "FORSTOKKET"
Hvordan våger han!
Vær ærlig med meg nå, mamma.
Er det noen del av deg som er enig med ham?
Så visst ikke!
Og det er det ikke bare moren din som mener.
Pressesekretæren ringte og sa at flertallet av befolkningen
ikke bare er uenige med Altrincham, men er regelrett rystet over ham.
Det er en uviktig artikkel, forfattet av en uviktig mann for et uviktig tidsskrift.
Den fikk kun oppmerksomhet siden det er august, folk er på ferie,
regjeringen har sommeravbrekk og det ikke finnes noe å skrive om.
85 % av landet er imot ham per i dag, og i morgen vil tallet være oppe i 95 %.
Den mannen vil ønske at han aldri var blitt født.
-Forræder! -Feiging!
Ha meg unnskyldt.
Unnskyld meg. Takk.
Unnskyld meg, unnskyld meg. Takk.
Jeg har bedt dere komme fordi jeg har fått en telefon fra en fjernsynsprodusent
som har spurt meg om å gi et intervju nå i ettermiddag.
For hvilket program?
Impact. Ledet av Robin Day.
Jeg ville foretrukket en annen.
Det ville vi alle, Day er skrekkinngytende.
Ikke vær tåpelige!
Det er nettopp Day som gjør dette så verdifullt.
Så du tror ikke jeg går rett i en felle?
Du gikk i fellen da du skrev den artikkelen.
Nå er du den mest uglesette personen i hele Storbritannia.
Ironisk nok er Day den ene som vil kunne hjelpe deg.
Hvorfor det? Du har selv sett intervjuteknikkene hans.
Han radbrekker folk, river dem i fillebiter.
Men om du møter hans kritiske blikk med hevet hode
og fremfører argumentene dine på høflig, respektfullt og veloverveid vis,
vil det kunne endre folks syn.
Takk skal dere ha.
Lord Altrincham. Hyggelig å treffe Dem. Skal vi gå?
-Denne veien. Takk for at De kom. -Selvsagt. Hvor lang tid har vi på oss?
De skal sminkes raskt, og så går vi i gang om ti minutter.
-Sett Dem her, takk. -Greit.
Bare forsyn Dem med vann. Det bør ikke ta altfor lang tid.
-Alt klart? -Alt klart.
Han sitter og venter, sir.
-Og han er forberedt? -Så klar som han får blitt.
Da begynner vi.
Er De blitt forklart hvordan det fungerer? Spilles inn nå, sendes i kveld?
-Gjør klar studio. -Ja.
Takk.
Fem, fire, tre...
I dag har vi med oss en gjest som, i lys av den siste tidens nyheter,
knapt trenger noen introduksjon. Lord Altrincham.
På bare et par dager har hans oppildnede og svært personlige angrep på dronningen,
i tidsskriftet han selv er utgiver for,
gjort seg sterkt markert på dagsordenen og forårsaket en grunnlovsmessig krise.
Jeg vil begynne med å stille lord Altrincham et ganske enkelt spørsmål:
Som vårt statsoverhode er hun avholdt, respektert og beundret verden over,
så hvorfor hater De henne så inderlig?
Jeg gjør ikke det.
Så hvorfor kritisere henne slik?
Det er som å spørre en kunstkritiker hvorfor han kritiserer kunst.
Jeg er en forkjemper for monarkiet
og anser det for å være Storbritannias største oppfinnelse.
Sier De det?
Ja. Jeg synes monarkiet bidrar til klarsyn.
Et symbolsk statsoverhode som overstiger det egennyttige fokus
forfektet av egosentriske og selvhevdende politikere,
som stadig inntar og forlater posisjoner,
og som kong Lear så høvelig uttrykker det, "bølger og avtar som tidevannet".
På sitt mest velfungerende kan monarkiet heve seg over slikt og forene samfunnet.
Det kan slå an tonen og bli selve symbolet på nasjonen og på dens særpreg.
Problemet er at det for øyeblikket ikke innfrir der.
Det innfrir i svært liten grad, ifølge Dem.
Det stemmer ikke.
De vil at dronningen skal ha overmenneskelige krefter.
Spontanitet krever ikke et overmenneske.
Ifølge artikkelen Deres vil De at dronningen skal ha vidd,
at hun skal bli en bedre taler og opptre i fjernsynet.
Og dette i tillegg til å være en flittig, plikttro og hengiven monark og mor.
Alt jeg antyder, er at i offentlige taler og med sin fremtoning
så bør hun fremstå mer naturlig.
Hennes talemåte er, for å være ærlig, aldeles pinefull.
Hun låter halvkvalt.
Jeg var så uheldig å få høre en av hennes taler på et venteværelse nå nylig.
Jeg ble forskrekket over den likegyldighet som talen ble møtt med.
Men De erkjenner at det å være dronning ikke er en særlig enkel og likefrem jobb?
Jeg vil endog påstå at det er vanskeligere enn å være redaktør for små tidsskrift.
Helt enig. Hennes Majestet står overfor en nærmest umulig oppgave.
Hun må være både alminnelig og unik, signet av Herren og like fullt en av oss,
men å være alminnelig må ikke innebære å være intetsigende eller virkningsløs.
Ei heller forglemmelig.
Og hvem tillegger De det meste av skylden? Hoffolkene?
Det er nå engang slik at om staben er feil, om systemet er feil,
-må kritikken rettes mot sjefen. -Altså dronningen?
Ja, for kun sjefen selv kan bli kvitt de ubrukelige tjenestefolkene.
Det er hun som ansetter dem, og bare hun kan avsette dem.
Og kan hende er de udyktige. Enkelte av de nåværende er det, aldeles udugelige,
men dette er hennes ansvar, ikke deres, all den tid de kun er innleide arbeidere.
Og personangrepene mot monarken fortsetter!
La meg understreke følgende.
Å kritisere monarkiet, og å kritisere Hennes Majestet personlig,
gir meg ingen tilfredsstillelse.
Men vi må huske at siden Annen verdenskrig, siden Suezkrisen,
har landet forandret seg til det ugjenkjennelige.
Men monarkiet turer stadig frem i sitt førkrigsspor, som om ingenting er skjedd.
Dronningen og hennes stab gjør klokt i å minnes
at inntil nylig var det monarkiene som var regelen og republikkene unntaket, men nå
er det republikker som er regelen, og monarkier, i svært stor grad, unntaket.
Lord Altrincham, vi må avslutte nå. Takk for at De besvarte spørsmålene mine.
Neste uke til samme tid følger en ny episode av Impact.
God natt.
Det gikk meget bra.
-Takk nok en gang, lord Altrincham. -Takk.
-Adjø. -Adjø.
Takk.
Han var enda mer fryktinngytende enn jeg hadde trodd...
-Lord Altrincham? -Ja.
Forræder!
Er det ham?
Det er det, er det ikke?
Gratulerer!
-Godt gjort. -Godt gjort, sir!
Et glass hvitvin?
Eller kanskje noe sterkere? En brandy?
Hvorfor ikke?
Godt gjort!
-Humphrey! -Hallo!
Godt gjort! Du virket ufattelig rolig.
-Virkelig? -Dagens helt, uten tvil!
-Deres Majestet. -Hva gjelder det, Michael?
Det har kommet noen reaksjoner i avisene på gårsdagens fjernsynsintervju
og overfallet på lord Altrincham.
Jeg er redd det ikke gikk helt slik vi hadde håpet.
Hvorfor ikke?
Vel, mannen som slo ned Altrincham, viser det seg,
er medlem av den høyreekstreme foreningen for imperielojalister...
...en pressgruppe som kjemper mot oppløsningen av imperiet,
med utgangspunkt i en sterk tro på den engelske rasens overlegenhet.
Å, hjelpes.
Og det virker som at de fleste har bestemt seg for,
etter å ha sett Altrincham på fjernsyn,
at han taler overveiende fornuftig.
Nesten halve landet synes nå å slutte seg til synspunktene hans,
noe som underbygges av nye meningsmålinger.
Fire av fem leserbrev til Daily Mirror
uttrykker støtte til Altrincham...
...og selv hos den vanligvis konservative Daily Mail har pipen fått en annen lyd.
Og dessuten,
og dette tror jeg primært er et uttrykk for hans økende bekymring
etter enkelte telefoner han har mottatt...
...så har statsministeren foreslått å ankomme én uke tidligere enn planlagt,
for å kunne diskutere det hele med Dem personlig.
Du godeste! En grunnlovsmessig krise!
Jeg håper du vil beklage dette overfor Mr. Macmillan.
Ma'am?
Nekt ikke for at dette uføret stammer fra en dårlig skrevet tale,
som jeg holdt med blind tillit til deg!
Kanskje han har rett, og jeg bør omgi meg med yngre mennesker,
med én fot i den virkelige verden!
Takk, ma'am.
Er dette nå blitt et regjeringsanliggende?
Ja, ma'am.
Ambassadører fra hele verden har ringt meg og uttrykket sin bekymring.
Hennes Majestet trenger vel knapt noen påminnelse om de mange land
som har styrtet sine monarkier og blitt republikker de siste årene.
Egypt, Bulgaria, Italia. Tunisia så nylig som i forrige måned.
Men vi er selvsagt ikke der. Lyset har ikke skiftet til rødt.
Det er ikke engang blitt gult ennå, men vi vil svært ugjerne at det blir det.
Således er det min og regjeringens oppfatning
at det vil være lurt å ta hånd om dette så snart som mulig.
-Og gjøre hva da? -Det opplagte.
Altrincham er en brann som trenger å bli slukket.
Du har den!
Slottet har gitt lyd fra seg ved en viss Charteris.
Angående et møte. Jeg sjekket bakgrunnen hans.
Han jobbet tidligere som hennes hovedprivatsekretær.
-Ser man det, ja! -Før kongen døde.
-Den gang hun var prinsesse. -Og nå?
Han er hennes assisterende privatsekretær, så ingen bonde i dette spillet,
men heller ingen løper eller springer.
Dra.
Bare for å bli avspist?
Dra dit med et åpent sinn og et ønske om samarbeid.
Ønsket de å samarbeide, ville de sendt noen høyere opp i systemet.
La gå.
Og ta med deg en liste med forslag. Anbefalinger.
Ikke dra dit tomhendt.
Ikke ennå! John!
Tannen din! John!
Beklager.
-En kommentar, sir? -Lord Altrincham!
Lord Altrincham?
-Ja. -Denne veien, takk.
Godt at jeg får treffe øverste sjef.
I én forstand.
Da var vi her, lord Altrincham. Oberst Charteris kommer straks.
-Takk. -Sir.
Jeg skjønner at vi har noe til felles.
Og hva er så det?
Deres Majestet.
Jeg siktet bare til fotografiene fra Eton og Sandhurst.
Der du òg var elev, formoder jeg.
Ja.
For så å bli vakthavende offiser ved både St. James's Palace og Windsor Castle.
Det er ikke akkurat det man forventer av en revolusjonær.
Det er den slutning alle har trukket.
At jeg våger å ytre en mening, er bevis på at jeg vil legge helligdommen i grus,
når jeg tvert om ønsker å sørge for at den består.
Vel, vi som befinner oss i helligdommen, gleder oss til å få vite hva vi må gjøre
i den hensikt å bestå.
Skal vi ta fatt?
Er stemmen min godkjent?
Forstår du hva jeg sier?
-Ja. -Ikke altfor halvkvalt?
Ikke altfor pinefull?
-Nei. -Bra.
Så hva er det du gjerne skulle sett at jeg endret på?
Det handler ikke om at De må endre på så mye,
heller en anerkjennelse av at det har endret seg.
Hva?
Alt.
Og at De må være innforstått med at vi nå lever i en tid der...
-...folk som jeg... -Kan si nøyaktig hva de mener.
-Ja. -På hvilken måte de vil.
Ja.
Og kan du minne meg på nøyaktig hvorfor det er slik?
Fordi ærbødighetens tidsalder er omme.
Og hva står vi igjen med, uten ærbødighet?
Anarki?
Likhet.
Likhet for hvem, om jeg ikke kan skyte tilbake?
Men det kan De.
Dog vet jeg ikke om noe tidspunkt i historien da en monark har dratt fordel av
å skyte tilbake mot sitt eget folk.
Derimot har du tenkt ut noe som denne monarken vil kunne dra fordel av å gjøre?
Det har jeg.
Og selvsamme monark snakker nå med, om du unnskylder...
...en mislykket politiker og en lite anerkjent journalist,
og tar imot hans råd om hvordan hun bør gjøre jobben sin.
Situasjonen kommer like uventet på Dem som på meg, Deres Majestet.
-Du har med deg en liste. -Det har jeg.
Som De vil vite ut fra artikkelen min, har jeg kommet med mange observasjoner
og anbefalinger om ting som bør endres, men...
...for dette møtet har jeg valgt å begrense antallet til seks punkter.
Seks?
Tre ting å begynne med, og tre ting å slutte med.
-Vi kan begynne med det som må ta slutt. -Greit nok.
Å avskaffe debutantballet.
At kun unge kvinner av en viss stand skal bli presentert for regenten,
mens andre kvinner ikke blir presentert, fordi de på noe vis ikke er verdige...
Den slags ulikheter burde dødd ut med våre besteforeldres generasjon,
og i alle fall etter krigen.
Neste punkt?
Å tilkjenne fraskilte personer større frihet i kongelige sirkler.
Hvorfor det?
Regenten er Den engelske kirkes overhode,
og den anerkjenner ikke fraskilte personer.
Det er uvennlig.
Diskriminerende.
Og høyst sannsynlig ulovlig.
Neste punkt.
Jeg anbefaler å bli kvitt en hel generasjon med hoffolk.
De av den gamle skole som sitter fast i fortiden.
Strutser med hodet begravd i sanden.
De hindrer slottet i å utvikle seg og holde tritt med resten av verden.
Disse "strutsene" utgjør en uunnværlig instans av monarkiet:
bevaringen av tradisjoner.
De spurte etter mine anbefalinger, ma'am. Jeg videreformidler dem i all høflighet.
Hva vil du jeg skal begynne med?
Med å åpne opp, ma'am.
Senk vindebroen.
-La folket bli kjent med Dem. -Jeg ønsker ikke å være kjent.
La juletalen vises i fjernsynet.
Bli mer åpen og tilgjengelig.
-Og det siste... -Det siste!
Bruk tid med alminnelige mennesker.
Ikke bare hoffolk, og de store og mektige, men ekte og gjennomsnittlige mennesker.
Arbeidende mennesker.
Åpne dørene.
Gjør det mer inkluderende og egalitært.
La også vanlig mennesker få bli kjent med Dem.
Har du noe imot å gå ut på gangen et lite øyeblikk?
Nei, overhodet ikke.
Og kan du be privatsekretæren min om å komme inn?
Selvsagt.
Deres Majestet.
Oberst Charteris?
Deres Majestet.
Lord Altrincham. Stig på.
Da jeg kom inn i rommet igjen, var hun borte.
Forsvunnet i løse luften.
Slå Dem ned.
Charteris formanet meg dernest om at ingen kan få vite at jeg traff dronningen.
Om jeg påstår noe slikt, vil slottet benekte enhver kjennskap til det.
De vedgår imidlertid at jeg hadde en avtale
med Hennes Majestets assisterende privatsekretær,
og at man muligens vil gå med på én eller to av mine anbefalinger.
Tør jeg spørre hvilke?
BBC FJERNSYNSTJENESTE
La oss få på plass lysene. Forsiktig med det kameraet!
Og så dette. Godt jobbet. Og nå må vi få inn resten av ledningene.
Jeg kjenner meg som en skuespillerinne. En simpel, liten sparkepike.
Ikke vær tåpelig.
Men hvordan er jeg noe annerledes?
Her jeg sitter og lærer meg replikker og memorerer vinkler og lar meg sminke?
For det første er du Storbritannias dronning.
Ja, som sitter og lærer seg replikker og memorerer vinkler og bærer sminke.
Deres Majestet.
Greit.
-Hvor vil dere ha meg? -Denne veien, ma'am.
Ma'am.
Fem, fire, tre...
Gledelig jul!
For 25 år siden kringkastet min bestefar den første av disse julehilsenene.
Denne dagen markerer en ny milepæl,
idet fjernsynet gjør det mulig for mange av dere å beskue meg fra deres egne hjem,
på første juledag.
Min egen familie samler seg også ofte foran fjernsynet,
så også i dette øyeblikk, og det er slik jeg forestiller meg alle dere nå.
Jeg håper dette nye mediet kan gjøre julehilsenen min mer personlig og direkte.
Det er ikke til å unngå at jeg for mange må fremstå som en utilnærmelig skikkelse.
En etterfølger til historiens mange konger og dronninger,
en hvis ansikt synes gjenkjennelig fra avissider og filmer,
men som aldri virkelig er i kontakt med dere personlig.
Men nå, om så bare i noen minutter,
inviterer jeg dere bakenfor mitt eget hjems vegger.
At det er blitt mulig for enkelte av dere å se meg slik i dag,
er nok et eksempel på hvor raskt forandringene inntreffer
overalt omkring oss.
Jeg skal nå lese et utdrag fra En pilegrims vandring.
"Det var med store vansker at jeg nådde hit omsider,
men det er ingen anger i meg, over alt jeg måtte overstige for å nå mitt mål.
Mitt sverd overgir jeg ham
som skal fortsette min pilgrimsvandring for meg...
...og min tapperhet og evne til han som det formår.
Mine erfaringer og arr bærer jeg med meg...
...likesom et vitnesbyrd på hvilke kamper jeg har utkjempet for Ham,
som nå skal gi meg min lønn."
Jeg håper at 1958 vil skjenke dere Herrens velsignelser,
og alt det dere lengter etter.
Og med det ønsker jeg dere alle, unge som gamle, hvor enn dere måtte være,
all den glede, fornøyelse og fred som hører med
en riktig gledelig jul.
Sendingen er over.
Gratulerer, ma'am.
SEKS MÅNEDER SENERE
-Hallo, du. -Nei, du store.
Du ser godt ut. Jeg liker kjolen.
-Takk. -Og håret ditt. Ikke særlig militært.
Tony kjente selvsagt bransjens beste. Den eneste pålitelige frisøren.
Har han et navn, denne frisøren?
Victor Gabon er det første som faller meg inn, men nei. Var det Vidal Baboon?
-"Vidal Baboon"? -Ja.
Pratet i det vide og brede om hår som en geometrisk kunstform.
Det er ordentlig pent.
Om du finner nummeret til denne Baboon, skal jeg gi det til min kone.
Sømmer det seg for en varmblodig herre å kunne anbefale frisører for en dame?
Det er svært lite ved Tony som er "sømmelig".
Men han har gjort det til sin livsoppgave å forbedre meg.
-Din personlige versjon av Altrincham. -Ja.
Men bedre i sengen, vil jeg tro.
-Å, kjære vene. -Se på dem, da.
-Der er det. -Tusen takk.
Hvem er det, tror du?
Kan hende Mr. David Smith, en bilforhandler.
-Og det der? -Jeg tror...
...at det der er Harry "Hammer'n" Jones.
En bokser fra Old Kent Road.
Fulltallig blir selskapet med en lokal restauranteier, en bussjåfør,
en bankfunksjonær...
...og en kvinnelig politimann.
-Bare for å bli mer åpne. -Ja.
Så vi blir mer på høyde med den virkelige verden. Mer demokratiske.
Og slik forløper det.
De sviende stikk og bitt vi utstår, mens det svinner hen.
Bit for bit, stykke for stykke.
Vår myndighet, vårt enevelde, våre gudgitte rettigheter.
Ma'am?
Monarkiets historie i dette landet er som en blindvei av ydmykelser, offer,
og imøtegåelser for overlevelsens skyld.
Det begynte med baronene, så kjøpmennene, og nå journalistene.
Ikke rart vi er så opphengt i kutymer, etikette og konvensjoner.
Det er alt vi har igjen!
De siste rester av et forsvarsverk, idet vi går fra
å herske til å regjere til å...
-Til hva da? -Til å være ingenting.
Marionetter.
Men ja, på med hanskene.
Jeg har bedt om at gjestene skal skifte plass etter hver rett,
så havner du opp med en trøtting, må du kun holde ut i et kvarter.
Mr. og Mrs. David Smith.
Så hyggelig å treffe deg, David.
-Hallo. -Så hyggelig.
-Mr. og Mrs. Patel. -Hei sann!
Takk for at dere kom.
-Mr. Harry, "Hammer'n". -Deg har jeg hørt meget om.
-Takk for at du kom. -Du ser nydelig ut.
Mr. Martin Jones.
NESTEN ALLE ENDRINGENE LORD ALTRINCHAM FORESLO, BLE INNFØRT.
-Overkonstabel Ethel Danmyer. -Hei! For en glede å ha deg her.
Og her kommer vofsene våre!
SLOTTET MEDGA SENERE AT LORD ALTRINCHAM
HADDE GJORT MER ENN DE FLESTE FOR Å HJELPE MONARKIET I DET 20. ÅRHUNDRET.
I 1963 GA LORD ALTRINCHAM AVKALL PÅ TITTELEN SIN OG TOK NAVNET...
JOHN GRIGG APRIL 1924 - DESEMBER 2001
Tekst: Hilde Jørgensen