A NETFLIX SAJÁT GYÁRTÁSÚ SOROZATA
NEMES TÁMADJA A KIRÁLYNŐT
A királynő kritikusa újra lecsap! Nemes támadja a királynőt!
Köszönöm.
A királynő kritikusa!
A királynő kritikusa újra lecsap!
- Jó reggelt, Jack. - Jó reggelt, uram.
Ma reggel mindegyikből kérek egyet.
- És a Sundayből is. - Egy kis könnyű olvasnivaló?
Úgy van.
A királynő kritikusa újra lecsap! Nemes támadja a királynőt!
A KIRÁLYNŐ – EGY FŐNEMES SZERINT
GÚNYOS NEMES
A KIRÁLYNŐ KRITIKUSA ÚJRA LECSAP
Nem, nem kérek semmit.
Bocsáss meg, drágám.
EGY NEMES TÁMADJA A KIRÁLYNŐT, SZERINTE A BESZÉDE "IDEGESÍTŐ"
ÉS A MEGSZÓLALÁSAI, AKÁR EGY "ÖNTELT ISKOLÁSLÁNYÉI".
BLL
- Szerintem igaza van. - Igen?
Aha. Most, hogy belegondolok, kissé öntelt.
Itt jön.
- Ugyan, fiúk. Kérem, uraim. - Ne lökdösődjön!
- Lord Altrincham? - Igen.
Maga áruló!
Valóban?
Nos, mindenképpen átadom őfelségének. Köszönöm.
Az idő, óraműves úr.
Senki fiára sem vár, magántitkár úr.
- Jó napot! - Jó napot, uram!
Most mi van?
Lord Altrinchamet megütötték.
Remélem, a bokáján.
Még jobb, asszonyom. Az arcán.
Meglehetősen erőteljesen, úgy tudom.
Ki? Ki ez a gáláns és lovagias egyén?
Attól tartok, erről még nincs információnk, asszonyom.
Az incidens a televízió-stúdiók előtt történt.
Az elkövető pedig útban van a Bow Street-i rendőrörsre,
ahol várhatóan vádemelés nélkül elengedik majd.
Mily örömteli!
Igen. Nagyon.
Melyik televíziónál?
Az Independent Television Network stúdiójánál, asszonyom,
ahol Altrincham épp interjút adott.
Mihez?
Egy műsorhoz, melynek ideillő címe: Ütközés.
Mikor sugározzák?
Ma este, asszonyom. Kilenc órakor.
ÜTKÖZÉS ROBIN DAYJEL
Tájékoztatni az embereket. Tájékoztatni a televízióban.
A közvélemény kérdéseire közéleti szereplők válaszolnak.
Ez az Ütközés a műsor, amely megvizsgálja
a jelenleg legfontosabb ügyeket,
és az önök otthonába hozza a vitákat...
Elnézést a késésért.
Robin Day felteszi a kérdéseket.
Most kezdődik.
Ma esti vendégünket az elmúlt napok sajtóhírei után
valószínűleg nem kell bemutatni. Lord Altrincham.
Csupán néhány nap alatt
provokatív és mélyen személyes támadása a királynő ellen,
melyet saját kiadású folyóiratában tett közzé,
a legfontosabb aktualitássá vált,
és egyfajta alkotmányos válságot okozott.
Úgyhogy először szeretnék egy egyszerű kérdést feltenni Lord Altrinchamnek.
Ő az államfőnk,
világszerte szeretik, tisztelik és csodálják,
úgyhogy ön miért gyűlöli ilyen nagyon?
MARIONETT BÁBOK
EGY HÓNAPPAL KORÁBBAN
Itt a National and English Review, két shilling!
A National and English Review!
Jó reggelt, Fred!
National and English Review, két shilling!
...túl sokáig.
Az emberek kezdik észrevenni, és ezért...
És ezért a hitelvi vizsgálatok befejezése
és női lelkészek beiktatása
az egyetlen járható út az anglikán egyház megmentésére,
mely intézmény óráról órára
egyre elavultabbá és lényegtelenebbé válik.
Ki ír nekem erről ezer szót?
- Szervusz, Patricia! - Kér valaki karamellt?
Tedd le ide, Patricia, drága!
- Isteni! - Akárcsak Patricia maga.
Gyere, kedves!
Foglalj helyet!
Rendben. Ha senki sem rajong az egyházi sztoriért,
én össze tudok csapni valamit.
Na most, egy írás a Lordok Házának megreformálásáról.
Dermot, te néztél utána, igaz?
- Van benne valami diós? - Melasz.
És Európa, ki kell dolgoznunk a hivatalos állásfoglalásunkat.
Az egységes európai piac mellett vagy ellen vagyunk?
Benne vagyunk, vagy nem?
- Karamellt, John? - Meg kell kóstolnod, John.
Attól tartok, nem bírom a... karamellt.
Miért nem tudtam erről?
Nem tudhatsz rólam mindent.
Nem az ízét kifogásolom. Csupán...fájdalmas emlékeim vannak.
Gyermekként a fogorvosnál kötöttem ki
egy darab karamell miatt.
Uramisten.
Már megint.
Sajnálom, én...
"Talán önök nem tudják,
hogy állhatatosságuktól, az unalmas, ismétlődő munka okozta
fáradtsággal szembeni ellenállásuktól
és a bátorságuktól, amellyel szüntelen fogadják az apró viszontagságokat,
függ nagy részben, milyen boldog és jómódú
a közösség... egésze.
Egy nemzet történelmének felívelése
hosszú távon azon múlik, hogy az átlagos férfiaknak és nőknek
helyén van-e a szíve."
Dolgozó férfiaknak és nőknek?
Egy kissé méltóságteljesebb.
Szerintem az "átlagos" megfelel.
Gondoltam, ez esetleg érdekelné.
A királynő egy hét múlva adandó beszédének piszkozata.
Meg kell hogy mondjam, egy kissé nyugtalan voltam miatta.
Uram.
Igen?
Uram, elnézést, ha hatáskörömet túllépve beavatkozom...
- Tommy. - Martin.
Épp be akart avatkozni valamibe a hatáskörét túllépve.
A királynő jövő heti beszédéről van szó, amelyet a Jaguar autógyárban tart majd.
- Mi van vele? - Csak azon tűnődtem,
ön elégedett-e vele.
Nos, nyilvánvalóan elégedett vagyok,
különben nem mutattam volna meg őfelségének, aki egyből jóvá is hagyta.
- A királynő elolvasta? - Nem kellett elolvasnia.
Csupán megkérdezte, én elégedett vagyok-e. Igennel feleltem.
Ez pedig elég jó volt őfelségének.
De látom, hogy az igazán fontos kérdés az,
elég jó-e Charteris ezredesnek?
Nem gondolja, hogy nem megfelelő hangot üt meg?
Milyen értelemben?
Hogy... atyáskodó.
Szabad?
Köszönöm.
Úgy gondolom, ha valami aggasztana...
az az volna, hogy Szuez után, ebben az új légkörben...
ebben az új Britanniában...
a beszéd hangneme némileg...
Némileg micsoda?
Régimódi.
Támadásnak tenné ki őt.
- Kik támadnák? - Az újságok.
Az emberek.
Ha egy shillinget kaptam volna, valahányszor haladó
vagy liberális gondolkodók feleslegesen figyelmeztettek a Korona elleni
támadásra a nép részéről, gazdag ember lennék.
A britek imádják az uralkodójukat.
Ebből áll britnek lenni, sőt, ez határoz meg minket.
Nem, a legrosszabb, amivel találkoztam, a közöny,
amikor az emberek egyszerűen elfogadják a királyt vagy királynőt,
akár az eget a fejük felett.
De hosszú az út a közönytől a lázadásig.
Ami az újságokat illeti, a Korona számíthat a támogatásukra,
két okból is: először is, nincs mit támadni.
Ez az alkotmányos monarchia előnye.
Nincs hatalmuk, így nincs miért panaszkodni.
És még ha akarnának is, először mindig tudatnák velünk.
A Palota ekkor bojkottal fenyegetné meg őket
a következő nagy királyi eseményen, így az újságok azonnal visszavonulnának.
Mivel ezek az emberek, akiknek gyűlöletétől félti a királynőt,
ugyanazok, akik milliós nagyságrendben vesznek újságot.
Miért? Mert szeretik őt.
Tehát szükségtelenül aggódom.
Martin, önre hagyom ezen elkerülhetetlen következtetés levonását.
Kissé rövidebbre vágom, asszonyom,
- és kerekebbre hátul. - Csodás.
Köszönöm. Nagyon tetszik.
Köszönöm.
Azt hittem, további gyerekeket remélsz tőlem.
Így van.
Akkor mi a csudáért tetted ezt a hajaddal?
Mi a baj vele?
Azt hittem, takaros és... józan.
Ezektől a szavaktól tűzbe jövök.
Állítólag nagyon divatos.
A katonafeleségek most mind ilyet hordanak.
- Tényleg? - Igen.
Valóban nagyon praktikus.
Ha bármikor késztetést éreznél motorkerékpározni,
használhatnád sisaknak is.
Nos, nekem tetszik.
- Személy szerint nincs ellenemre. - Hagyd abba!
Az biztos, hogy megvéd a lehulló tégláktól.
De... ha a családbővítés
és a férjed nemzésre csábítása a cél...
Az.
...akkor vethetnél egy pillantást Jayne Mansfieldre...
vagy Rita Hayworthre.
Ó, Rita Hayworth.
Sir William Lyons, felség.
- Isten hozta, felség! - Köszönöm. Üdvözlöm.
Örvendek.
Nagyon tágas.
Ez a kutatás-fejlesztési részlegünk.
- Lenyűgöző. Ez a beszéd.
Asszonyom, bemutatom Nigel Willoughbyt.
Ő tervezi a prototípusainkat.
Tervrajzolást tanult, igaz? Csodás. Nagyon jó látni.
- Ez itt a karosszéria. - Így igaz.
- Egy kész MK-1, felség. - Szép.
A maximális sebessége több mint 160 km/h.
Nem semmi.
Mindig is érdekelt a vörös bőr.
Ló vagy marha?
Üdv.
FOGORVOSI RENDELŐ
Először is hadd mondjam el önöknek,
hogy nagy örömömre szolgál ma itt lenni.
A férjemet és engem is mélyen meghat
vendégszerető fogadtatásuk, és szeretnénk, ha tudnák,
milyen hálásak vagyunk mindannyiuknak...
- Köszönöm. - ...a munkájukért.
Tudjuk, hogy e nyugtalan
és aktív világ zűrzavarában
sokuk eseménytelen és magányos életet él,
ahol a sivárság az ellenség.
Talán önök nem tudják, hogy állhatatosságuktól,
az unalmas, ismétlődő munka okozta fáradtsággal szembeni ellenállásuktól
függ nagy részben, milyen boldog és jómódú
a közösség egésze.
Egy nemzet történelmének felívelése
hosszú távon azon múlik,
hogy az átlagos férfiaknak és nőknek helyén van-e a szíve.
Büszkén emlékezzenek arra,
mennyi minden függ önöktől,
és hogy tetteiknek még az életük leginkább egyhangúnak tűnő
szakaszaiban is mindig valódi értéke és jelentősége van a többi...
Lord Altrincham?
Esti kiadás! News Chronicle!
Esti kiadás!
Szívességet kérek, egy kis gépelést. Ó, mész haza.
Nem muszáj.
Most hallottam a királynő nevetséges beszédét,
és azonnal reagálni akarok rá.
Nem, keresek valaki mást.
Ne, nem gond. Nem terveztem semmi mást.
Köszönöm.
...A MONARCHIA ELVESZTETTE VARÁZSÁT? HOGYAN MARADHAT ÉLETBEN?...
Támadt egy másik ötletem.
Szuper.
Meglehetősen eretnek ötlet.
Walter Bagehot szavai adtak ötletet,
hogy a királyi személyek elsődleges kötelessége az inspiráció.
...ÚGY TŰNIK, A KIRÁLYNŐ KÉPTELEN
AKÁR NÉHÁNY MONDATOT ÖSSZEFŰZNI ÍROTT SZÖVEG NÉLKÜL...
A MONARCHIA TÚL SEM ÉLI, NEMHOGY VIRÁGOZNA.
AZ UDVAR SAJNÁLATOS MÓDON ELMARADT A KORTÓL.
A KIRÁLYNŐT MOST TANÁCSADÓKNAK KELLENE KÖRÜLVENNIE...
Üdv!
Remélem, jól utazott, felség.
- Igen, nagyon is. - Jó újra itt.
Reméljük, kisüt a nap.
Szép lövés, asszonyom!
Itt a National and English Review!
Köszönöm. Két shilling a National and English Review.
Köszönöm, uram.
Nagyon köszönöm, asszonyom.
A National and English Review. Két shilling, nagyon köszönöm.
Itt is van, uram. Nagyon köszönöm. Két shilling.
CSÍPŐS TÁMADÁS A KIRÁLYNŐ ÉS A MONARCHIA ELLEN
NEMES TÁMADJA A KIRÁLYNŐT
GÚNYOS NEMES
Értem.
Jó.
Nos, köszönöm.
Elnézést a zavarásért, felség, királyi fenség.
Csak szólok, talán érdemes lenne ma reggel bizonyos újságokat elkerülni.
Miért? Most mit csinált a húgod?
Semmi köze Margit hercegnőhöz, uram.
Egy cikk, amelyet Lord Altrincham írt.
Sosem hallottam róla. Te?
A saját lapjától vették át,
a National and English Review-tól.
Arról sem hallottam még.
Néhány lap részben vagy egészben megjelentette.
Miféle cikk?
Igen kritikus hangvételű, asszonyom.
EGY LORD LEKICSINYLI AZ URALKODÓT "ÖNTELT"-NEK ÉS "ELŐKELŐSKÖDŐ"-NEK NEVEZI
Mi joga van ehhez?
Mondd meg őszintén, anyu,
van olyan porcikád, amely egyetért vele?
Dehogyis!
És ezt nem csak az anyád mondja.
A Palota sajtótitkára egy órája azzal hívott,
hogy az ország túlnyomó többsége nem ért egyet Altrinchammel,
sőt, felháborodott miatta.
Ez egy jelentéktelen cikk,
amelyet egy jelentéktelen ember írt egy jelentéktelen lapba,
csak azért kapták fel, mert augusztus van, az emberek nyaralnak,
a kormány nem ülésezik, és nincs miről írni.
Ma az ország 85%-a van ellene.
Holnap ez 95% lesz.
Altrincham azt is megbánja majd, hogy megszületett.
- Áruló! - Gyáva!
Elnézést!
Elnézést. Köszönöm.
Azért hívtalak ide titeket, mert egy órája felhívott
egy televíziós producer,
aki interjút kért tőlem ma délután.
Melyik műsor?
Az Ütközés. Robin Dayjel.
Bár ne Day lenne!
Mind ezt kívánjuk, mert rémisztő.
Ne butáskodjatok!
Pont attól ér sokat, hogy Day csinálja.
Szerinted nem sétálok csapdába?
Akkor sétáltál be a csapdába, amikor megírtad a cikket.
Most te vagy a legkevésbé kedvelt ember Nagy-Britanniában.
Furcsamód Day az egyetlen, aki segíthet rajtad.
Miért? Láttad, milyen interjúkat készít.
Széjjelszedi az embereket. Darabokra tépi őket.
Igen , de őrizd meg a hidegvéred közben,
udvariasan, tisztelettudóan, intelligensem add elő az álláspontodat.
Ez melléd állíthatja az embereket.
Nagyon köszönöm.
- Lord Altrincham, üdvözlöm. - Üdvözlöm.
- Mehetünk? - Igen.
Erre. Köszönöm, hogy eljött.
Nincs mit. Mennyi időnk van a kezdésig?
Gyorsan felteszünk egy kis sminket, és tíz perc múlva kezdünk.
- Ide, ha kérhetem. - Rendben.
- Igyon egy kis vizet! - Köszönöm.
Nem tart sokáig.
- Minden rendben? - Minden.
Készen áll, uram.
- Felkészült? - Amennyire lehet.
Kezdjük!
Elmondták, hogyan működik?
Hogy most felvesszük, este adásban lesz?
- Stúdió, felkészülni. - Igen.
Köszönöm.
Öt, négy, három...
Ma esti vendégünket az elmúlt napok sajtóhírei után
valószínűleg nem kell bemutatni. Lord Altrincham.
Csupán néhány nap alatt
provokatív és mélyen személyes támadása a királynő ellen,
melyet saját kiadású folyóiratában tett közzé,
a legfontosabb aktualitássá vált,
és egyfajta alkotmányos válságot okozott.
Úgyhogy először szeretnék egy egyszerű kérdést feltenni Lord Altrinchamnek.
Ő az államfőnk,
világszerte szeretik, tisztelik és csodálják,
úgyhogy ön miért gyűlöli ilyen nagyon?
Én... nem gyűlölöm.
Akkor miért kritizálja így?
Ez olyan, mintha egy műkritikustól kérdezné, miért kritizál műalkotásokat.
Szenvedélyes monarchista vagyok,
aki szerint az alkotmányos monarchia Britannia legnagyobb találmánya.
Valóban?
Igen. Hiszem, hogy a monarchia egyértelműséget nyújt.
Egy szimbolikus államfő, aki az egocentrikus,
törtető politikusok önző érdekei felett áll,
akik jönnek-mennek a tisztségek között,
akik világa, Lear király csodás szavaival, "árad s apad a hold szerint."
De ha a legjobb módon működik,
a monarchia felülemelkedhet az ilyesmin és egyesítheti a társadalmat.
Megadhatja az alaphangot és megtestesítheti a nemzetet,
a nemzet karakterét.
De az a baj, hogy jelenleg ezt nem teszi.
Ön szerint nagyon kevés jót tesz.
Nem, ez nem igaz.
Azt szeretné, ha őfelsége emberfeletti képességekkel lenne megáldva.
Egy kis spontaneitás nem emberfeletti.
A cikkéből ítélve azt szeretné, ha a királynő
szellemes lenne, jobb szónok, tévés személyiség,
amellett, hogy szorgalmas, kötelességtudó és odaadó uralkodó, valamint anya.
Csupán azt javaslom, hogy a beszédeiben
és nyilvános megjelenéseiben legyen természetesebb.
A beszédstílusa őszintén szólva idegesítő.
Úgy hangzik, mintha fojtogatnák.
Nemrég volt balszerencsém hallani
a királynő egyik beszédét egy fogorvosi váróban.
Elborzasztott
a beszédet fogadó közöny és élettelenség.
De azzal egyetért, hogy királynőnek és az anglikán egyház fejének lenni
nem könnyű vagy egyszerű feladat? Ha megbocsát,
vélhetően nehezebb, mint egy kis folyóirat szerkesztése.
Teljesen egyetértek. Őfelségének látszólag lehetetlen feladata van.
Hétköznapi és kivételes kell, hogy legyen, kissé isteni, de mégis egy közülünk,
de a hétköznapi nem kell, hogy édeskéset vagy hatástalant jelentsen.
Vagy feledhetőt.
És kit vádol leginkább? Az udvaroncait?
Nos, végül is, ha az udvar rossz, ha a szervezet rossz,
nem marad más, mint a főnököt kritizálni.
A királynőt?
Igen, mert csak a főnök szabadulhat meg a rossz szolgáktól.
Ő veszi fel őket.
Egyedül ő bocsáthatja el őket.
Talán rosszak - én úgy vélem, néhányuk pillanatnyilag az.
Egész rettenetesek, de ez a királynő felelőssége, nem pedig az övék,
mivel ők csak alkalmazottak.
Tehát az uralkodó elleni személyes támadás folytatódik.
Hadd mondjak valamit.
A monarchiát kritizálni, személy szerint őfelségét kritizálni
nem tölt el elégedettséggel.
De emlékezzünk, a második világháború óta,
Szuez óta, Nagy-Britannia a felismerhetetlenségig megváltozott.
A monarchia mégis úgy folytatja a háború előtti szokásait,
mintha mi sem történt volna.
Úgy hiszem, a királynőnek és udvarának jót tenne emlékezni arra,
hogy a közelmúltig
a királyságok voltak általánosak, a köztársaságok pedig kivételesek,
de manapság a köztársaságok az általánosak,
és a királyságok nagyon is kivételesek.
Lord Altrincham, be kell fejeznünk az interjút.
Hálás vagyok, hogy válaszolt a kérdéseimre.
Jövő héten ugyanekkor egy újabb kiadással jelentkezik az Ütközés.
Jó éjszakát!
Ez nagyon jól ment.
- Még egyszer köszönöm, Lord Altrincham. - Köszönöm.
- Viszlát. - Viszlát.
Köszönöm.
Azt gondoltam, még ijesztőbb a való életben, mint...
- Lord Altrincham? - Igen.
Maga áruló!
Ez ő?
Ő az, nem igaz?
Gratulálok.
- Szép volt. - Szép volt, uram.
- Egy pohár fehéret? - Szép volt.
Vagy valami erősebbet? Mondjuk konyakot?
Miért ne?
Szép volt.
- Humphrey! - Üdv.
Szép volt! Hihetetlenül nyugodtnak tűntél.
- Tényleg? - A nap hőse! Tényleg.
- Felség. - Igen, mi az, Michael?
Volt néhány reakció az újságokban
az esti televíziós interjúra és a Lord Altrinchamet ért testi sértésre.
Attól tartok, nem egészen úgy van, ahogy reméltük.
Miért nem?
A férfiról, aki megütötte Altrinchamet, kiderült,
hogy a szélsőjobboldali Birodalmi Lojalisták Ligájának tagja,
egy nyomásgyakorló csoporté, amely a birodalom felbomlása ellen kampányol,
és világosan az angol rassz felsőbbrendűségét hirdeti.
Ó, Istenem.
És úgy tűnik, a legtöbben úgy döntöttek,
miután látták Altrinchamet a televízióban,
hogy rendkívül józan ember.
Most az ország majdnem fele egyetérteni látszik a véleményével,
amit új közvélemény-kutatások is alátámasztanak.
A Daily Mirrornak írt levelek négy-egy arányban
Altrincham pártján állnak,
és még az általában konzervatív Daily Mail is
másképp írt ma reggel.
Emellett,
és ez, úgy vélem, egyes telefonhívások
miatti növekvő aggodalmát tükrözi,
a miniszterelnök egy héttel előbb jönne a tervezettnél,
hogy mindezt személyesen beszélje meg önnel.
Te jó ég! Alkotmányos válság.
Nos, remélem, ön majd Mr. Macmillantől is bocsánatot kér.
Asszonyom?
Nem tagadhatja, az egész zűrzavar egy rosszul megírt beszédből ered,
amelyet kérdés nélkül elmondtam, mert bíztam önben.
Talán Altrinchamnek igaza van, és fiatalabb, dinamikusabb emberekkel
kéne körülvennem magam, akik fél lábbal a földön állnak!
Köszönöm, asszonyom.
Úgy véli, ez már kormányzati ügy?
Igen, asszonyom.
Aggódó nagykövetek hívnak a világ minden részéről.
Őfelségét aligha kell emlékeztetnem, hogy az elmúlt években
igen sok más ország megdöntötte a királyságot és köztársasággá vált.
Egyiptom, Bulgária, Olaszország, Tunézia csak a múlt hónapban.
Természetesen mi nem tartunk ott. Nem állunk piros lámpánál.
Még sárgánál sem. De igazán nem szeretnénk, ha sárgára váltana.
Tehát az a véleményem, a kormány véleménye,
hogy bölcs dolog lenne ezt a lehető leghamarabb megfékezni.
- Mit tegyek? - Nyilvánvaló.
Altrincham tűz, amit ki kell oltani.
Megvagy!
A Palota egy Charteris nevű fickót ajánlott fel.
Hogy találkozzunk. Utánanéztem.
Valaha ő volt az első számú magántitkára.
- No lám. - Mielőtt a király meghalt.
- Amikor ő hercegnő volt. - És most?
Helyettes magántitkár, tehát nem éppen gyalog,
de az biztos, hogy nem is futó vagy huszár.
Menj el!
Hogy a bolondját járassák velem?
Menj el a nyitottság és az együttműködni akarás szellemében!
Ha együtt akarnának működni,
- valaki magasabb rangút küldtek volna. - Menj!
Jól van.
Vigyél egy javaslatokkal teli listát! Ajánlásokat.
Ne üres kézzel menj!
Még ne! John!
A fogad! John!
Elnézést.
- Mondana valamit? - Sajnálom.
Lord Altrincham!
Lord Altrincham?
- Igen. - Erre, kérem!
Jó tudni, hogy a legfelső emberrel találkozom.
Bizonyos értelemben.
Itt vagyunk, Lord Altrincham.
Charteris ezredes rövidesen itt lesz.
- Köszönöm. - Uram.
Látom, van bennünk valami közös.
Mi lenne az?
Felség.
Az etoni és sandhursti fényképekre utaltam.
Ahol ön is tanult, gondolom.
Igen.
Aztán palotaőr lett
mind a St. James's palotánál, mind pedig a windsori kastélynál.
Nem igazán illik egy forradalmár profiljába.
Mindenki ezt feltételezi.
Csak mert véleményt merek nyilvánítani, megpróbálom leégetni a templomot.
Épp ellenkezőleg, azon vagyok, hogy megmaradjon.
Mi, ebben a templomban, nagyon várjuk,
mit kell tennünk a túlélésért.
Kezdhetjük?
A hangom rendben van? Ért engem?
- Igen. - Nem túl fojtott?
Nem túl idegesítő?
- Nem. - Helyes.
Tehát, ön szerint min kéne változtatnom?
Nem is az, hogy önnek kellene változtatnia,
csak el kell ismerni a változást.
- Mi változott? - Minden.
És készüljön fel, hogy olyan időkben élünk, ahol...
- a hozzám hasonlók... - Elmondhatják, amit gondolnak.
Igen.
- Ahogyan csak akarják. - Igen.
És mondja csak, pontosan miért van ez így?
Mert a hódolat korának vége.
És mi marad hódolat nélkül?
Anarchia?
Egyenlőség.
Hogy lehetne egyenlőség, ha nem tudok visszalőni?
De vissza tud.
De nem jut eszembe egy pillanat sem a történelemből,
amikor egy uralkodó javára vált, hogy visszalőtt a népére.
De az eszébe jutott, hogy ez az uralkodó mit tehet,
ami előnyére válna.
Igen.
És ez az uralkodó most egy, bocsásson meg,
bukott politikus és el nem ismert újságíró előtt ül,
és az ő tanácsait fogadja meg arról, hogyan végezze a munkáját.
A helyzet számomra is éppoly elképesztő, felség.
- Hozott egy listát. - Igen.
Mint a cikkemből bizonyára tudja, számos megállapítást tettem,
javaslatokat a változtatásra, de erre a találkozóra
lecsökkentettem ezeket a javaslatokat hat dologra.
Hatra?
Három dolog, amit el kell kezdeni, és három, amit be kell fejezni.
- Nos, kezdjük akkor az utóbbival! - Rendben.
Véget vetni az elsőbálozásnak.
Az eszme, hogy bizonyos osztály fiatal hölgytagjait bemutassák az uralkodónak,
de más osztály hölgytagjait nem,
valahogy nem elfogadható.
Az ilyen egyenlőtlenségnek már ki kellett volna halnia
a nagyszüleink generációjával, a háború után.
A következőt!
Engedélyezzék az elváltaknak,
hogy szabadabban mozoghassanak királyi körökben.
Miért?
Az uralkodó az anglikán egyház feje,
és az egyház nem fogadja el az elvált embereket.
Ez nem túl szép.
Diszkrimináló. Talán még törvénytelen is.
A következőt!
Javasolnám, hogy szabaduljon meg udvaroncai egy teljes generációjától.
A régimódiaktól, akik a múltban ragadtak.
Struccok, akik a fejüket a homokba dugják.
Megakadályozzák, hogy a Palota, a világ többi részével együtt, fejlődhessen.
Azok a "struccok" a monarchia nélkülözhetetlen részei:
őrzik a hagyományokat.
Ön kérte a javaslataimat, asszonyom.
Én tisztelettel elmondom.
Mit kellene elkezdenem?
Nyitni, asszonyom.
Leengedni a felvonóhidat.
- Hagyja, hogy az emberek megismerjék! - Nem akarom, hogy ismerjenek.
Adják le a televízióban a karácsonyi beszédet!
Legyen nyíltabb, megközelíthető!
- És végezetül... - Ó, végezetül!
Töltsön időt átlagemberekkel!
Ne csak az udvartartással vagy hatalmasokkal,
hanem valódi emberekkel, átlagemberekkel.
Dolgozó emberekkel.
Nyisson feléjük!
Legyenek befogadóbbak és egyenlőségre törekvők!
Engedje meg, hogy átlagemberek is megismerhessék!
Kimenne a folyosóra egy pillanatra?
Hogyne.
És megkérné a magántitkáromat, hogy jöjjön be?
Természetesen.
Felség.
Charteris ezredes?
Felség.
Lord Altrincham. Kérem!
Mire visszamentem a szobába, eltűnt.
Köddé vált.
Foglaljon helyet!
Charteris azzal folytatta, hogy soha senki sem tudhatja meg,
hogy találkoztam a királynővel,
és ha ezt állítom, a Palota határozottan tagadni fogja.
Azt azonban elismerik, hogy találkozóm volt
őfelsége helyettes magántitkárával.
és egy-két javaslatomat talán elfogadják.
Megkérdezhetem, melyeket?
BBC TELEVÍZIÓS SZOLGÁLTATÁS
Vigyék be ezeket a lámpákat! Gyorsan! Óvatosan a kamerával!
Most ezt! Remek. Most a többi kábelt!
Színésznőnek érzem magam.
Közönséges kis showgirl.
Ne butáskodj!
Ugyan miben különbözöm?
Szöveget magolok, szögekre figyelek, sminket viselek.
Mondjuk te vagy az Egyesült Királyság királynője.
Igen, aki szöveget magol,
szögekre figyel és sminket visel.
Felség.
Jól van.
- Hova menjek? - Erre, asszonyom!
Asszonyom.
Öt, négy, három...
Boldog karácsonyt!
Huszonöt évvel ezelőtt a nagyapám
karácsonyi beszédét sugározták először.
A mai újabb mérföldkő,
mert a televízió lehetővé tette, hogy sokan az otthonukban láthassanak
karácsony napján.
A családom gyakorta összegyűlik televíziót nézni,
ahogy ebben a pillanatban is, és most önökre is így gondolok.
Nagyon remélem, ez az új médium személyesebbé és közvetlenebbé
teszi a karácsonyi üzenetemet.
Elkerülhetetlen, hogy sokuk számára egy távoli alaknak tűnjek,
aki a történelem királyainak és királynőinek utódja,
és akinek arca újságokból és felvételekről ismerős lehet,
de a magánéletükhöz nem túl sok köze van.
De most, legalább egy pár percre
üdvözlöm önöket saját békés otthonomban.
Hogy ma néhányuknak lehetősége van engem látni,
egy újabb példája annak, milyen gyorsan változnak
a dolgok körülöttünk.
Szeretnék felolvasni néhány sort A zarándok útjából.
"Ámbár nagy üggyel-bajjal értem idáig
most mégis legkevésbé sem sajnálom
a rá fordított fáradságot.
Kardomat annak adom, ki a zarándokútban utódom leend;
bátorságomat és ügyességemet pedig annak, ki rá szert tehet.
Sebhelyeimet magammal viszem,
tanúbizonyságul, hogy a harcot azért vívtam,
aki most megjutalmazóm leend."
Remélem, az 1958-as év áldott lesz az önök számára,
és elhozza mindazt, amire vágynak.
És kívánok mindannyiuknak, fiatalnak, idősnek, bárhol is vannak,
szórakoztató, örömteli és békés,
boldog karácsonyt.
És felvétel vége!
Gratulálok, asszonyom!
HAT HÓNAPPAL KÉSŐBB
- Szia! - No lám!
Csinos vagy. Tetszik a ruhád.
- Köszönöm. - És a hajad.
- Nagyon nem katonás. - Igen, Tony ismerte a legjobb embert.
Az egyetlen megbízható stílustanácsadót.
Van ennek a tanácsadónak neve is?
Azt mondanám, Victor Gabon, de nem így hívják.
Vidal Baboon?
- Vidal Baboon? - Igen, azt hiszem.
Vég nélkül arról beszélt, hogy a haj geometrikus művészeti forma.
- Nagyon csinos. - Köszönöm.
Ha megvan ennek a Baboonnak a száma, odaadhatnám a feleségemnek is.
Helyénvaló amúgy, hogy egy rámenős férfi
ismerje a megfelelő fodrászt egy nő számára?
Tony esetében szinte semmi sem helyénvaló,
de életcéljává tűzte ki, hogy fejlesszen engem.
- A te saját kis Altrinchamed. - Igen.
Csak valószínűleg jobb az ágyban.
Jó isten! Nézd meg őket!
- Ott van. - Nagyon köszönöm!
Mit gondolsz, az ki?
Talán Mr. David Smith, egy autókereskedő.
- És ő? - Szerintem...
Harry "A Kalapács" Jones.
Bokszoló az Old Kent Roadról.
A számokat elnézve, van egy helyi vendéglős, egy buszvezető,
egy banki alkalmazott és egy női rendőr.
- Mindez, hogy nyissunk.
Igen.
Közelebb visznek minket a való világhoz. Demokratizálnak.
Így megy ez.
A csípések és harapások, amiket elszenvedünk, miközben elillan.
Apránként, darabonként.
A tekintélyünk, az abszolutizmusunk, Isten adta jogaink.
Asszonyom?
Ebben az országban a monarchia története
egyoldalú megaláztatás, áldozat és engedmények, a túlélés érdekében.
Először a bárók jönnek, majd a kereskedők, most pedig az újságírók.
Nem csoda, hogy felhajtást csapunk a pukedlik, a protokoll és szokások miatt!
Ennyi maradt nekünk.
Az utolsó páncéldarabok, ahogy haladunk...
a kormányzástól az uralkodásig és...
- Hova? - Oda, hogy egyáltalán semmik sem leszünk.
Marionett bábok.
Kesztyűt fel!
Mondtam az udvarmesternek, váltogassa a vendégeket a fogások közt,
úgyhogy ha egy nullát kapsz, ne aggódj, legrosszabb esetben 15 percig tart.
Mr. és Mrs. David Smith.
- David! Nagyon örülök. - Asszonyom.
- Helló! - Örvendek!
- Mr. és Mrs. Patel. - Üdv!
Örülök, hogy eljöttek!
- Mr. Kalapács Harry. - Sokat hallottam önről.
- Köszönöm, hogy eljött. - Elragadóan néz ki!
Mr. Martin Jones.
VÉGÜL LORD ALTRINCHAM KÖZEL ÖSSZES JAVASLATÁT BEVEZETTÉK.
- Ethel Danmyer őrmester. - Üdv!
Nagy öröm, hogy eljött.
Ó, jönnek a kutyulik. Jönnek ám.
A PALOTA KÉSŐBB ELISMERTE, HOGY LORD ALTRINCHAM IS
TETT ANNYIT A MONARCHIA MEGSEGÍTÉSÉÉRT, MINT BÁRKI A XX. SZÁZADBAN.
1963-BAN LORD ALTRINCHAM LEMONDOTT SAJÁT CÍMÉRŐL, ÉS ONNANTÓL Ő VOLT:
JOHN GRIGG 1924. ÁPRILIS - 2001. DECEMBER
Fordította: Zsoldos Gábor