EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
HAMNEN I SETÚBAL, LISSABON
Rena cirkusen när fotografer från hela världen flockas...
Drottningen och hertigen av Edinburgh drar sig undan...
...rykten om en äktenskapskris.
Världens blickar riktas mot kungliga yachten Britannia.
...spekulationer om förhållandet mellan Hennes Majestät och hertigen av Edinburgh.
Jag förstår.
Nej, jag förstår.
Ja. Tack.
Det var hovets pressekreterare.
Enligt hans uppfattning har våra åtgärder inte riktigt gjort susen.
Ryktena har ännu inte försvunnit.
Vi är nog överens om att det inte kan fortsätta så här.
Så jag tänkte att vi kunde ta tillfället i akt,
utan barnen och utan distraktioner...
...att lägga korten på bordet.
Och tala rent ut, för en gångs skull...
...om vad som behöver förändras för att vårt äktenskap ska fungera.
Då så. Vem börjar?
Dum fråga. Har jag lärt mig nåt, är det att jag är nummer två.
Om jag ska börja så vill jag börja precis där.
Dina klagomål.
-Mina klagomål? -De upphör aldrig.
Du gnäller som ett barn.
Förvånar det dig?
Mustascherna som styr hovet behandlar ju mig som ett barn.
-Du beter ju dig som ett barn. -Kan du tänka dig något mer förnedrande?
Ja, det kan jag faktiskt.
Jag har lärt mig mer om förnedring de senaste veckorna
än jag hoppades göra i hela mitt liv.
Jag har aldrig känt mig så ensam som de senaste fem månaderna.
Och vad tror du att det beror på?
Ditt beteende.
Du skickade iväg mig.
-Och varför gjorde jag det? -Jag vet inte. Låt höra.
För att du är vilse.
Du är vilse i din roll, och i dig själv.
Hör här...
Vårt äktenskap blev inte som vi föreställde oss.
Underdrift.
Och vi befinner oss i ett...
Fängelse?
Ett läge...som är unikt.
Utvägen som är öppen för alla andra...
Skilsmässa.
Ja. Skilsmässa.
Det är inget alternativ för oss.
Någonsin.
Nej.
Så vad skulle göra det lättare för dig?
Att stanna, inte gå.
Vad är det som krävs?
Du frågar om mitt pris.
Jag frågar...vad det är som krävs.
-Vart skulle du flyga först? -Gibraltar.
FEM MÅNADER TIDIGARE
-Och därifrån? -Entebbe. Sedan Mombasa.
-Just det, för att möta upp med yachten. -Ja.
-Det har jag redan sagt. -Jag kanske har glömt.
Du borde kanske lyssna mer uppmärksamt nästa gång.
Därifrån seglar vi till Port Victoria. Sedan till Colombo, Nya Guinea.
Sedan Australien.
-Ja. För att inviga olympiska spelen. -Enligt instruktioner.
Sedan Gambia, Gibraltar igen, och slutligen Lissabon.
Milda makter.
Fem månader.
-Tack. -För vad?
För att du reser.
Axlar min kappa.
Det är viktigt.
Nu när jag har bestämt mig ser jag faktiskt fram emot det.
Och vi har lyckats lägga till en till etapp till resan.
-Södra Stillahavsområdet och Antarktis. -Pojkar är pojkar.
Ursäkta mig. Minusgrader. Män är män.
Den årliga presentationsfesten för medlemmar av den diplomatiska kåren.
Minns du förra året?
Ja, det gör jag tyvärr. Det blev långdraget.
Fem timmar.
Ett ögonblick, Ers Majestät.
De sista gästerna är på ingång.
Vad fin du är.
Är jag?
Även i full mundering?
Kläderna brukade bära dig. Nu bär du dem.
Oj, då. Ingen fara, jag gör det.
-Vad är det? -Blixtlås.
Vänd er om, är ni snälla.
Sluta!
Varsågod, drottningen.
Mina egyptiska landsmän.
Suezkanalen, som flyter genom vårt land som en väldig pulsåder...
...byggdes av våra fäder och farfäder...
...och tillhör oss!
Men företaget som påstår sig äga kanalen är brittiskt och franskt.
Enligt min mening äger de det inte.
De stal det.
Jag föreställde mig att jag hade träffat Ferdinand de Lesseps...
Det är kodordet.
Ferdinand de Lesseps.
Ferdinand de Lesseps...
...ingenjören som byggde kanalen 1869...
SKYDDAT OMRÅDE
SÄTE
Vi har kämpat för att bli av med verkningarna av vårt förflutna,
av kolonialismen och despotismen...
Ursäkta! Vad tusan tror ni att ni gör?
Bort med händerna...
I kväll, mina landsmän, har jag äran att informera er om...
-Mina herrar. Händerna ovanför huvudet. -...att vi har återtagit Suezkanalen!
Den är nu i egyptiska händer.
Och den ska styras...
...av egyptier!
För nu är tiden inne för oss...
...att göra oss fria från koloniala förtryckare!
Fria från koloniala tjuvar!
Frihet!
-Åh. -Åh vad?
-Jag vaknar i den här sängen. -Ja, det gör du.
-Var får du din energi ifrån? -Jag vet inte.
Jag kommer att sakna dig.
Kom och lägg dig igen.
Jag kan inte. Jag måste göra 20 stjärnhopp.
Du kan göra dem här.
Kan jag?
Varför inte?
-Nej! -Nej!
-Ut! -Ursäkta, sir.
-Tack! -Ut, allihop.
Min bil eller din? Eller är det en dum fråga?
Det är en dum fråga.
Då så. Krona eller klave om vem som kör.
Klave.
Krona. Din fru. Du förlorar.
Så, så!
Hon och jag kommer bra överens just nu.
-Jaså? -Ja.
Jag önskar att jag kunde säga detsamma.
Vi har den stora äran att ha en tidigare elev
och numera premiärminister här för att säga några ord till oss.
Sir Anthony.
Tack, sir Claude.
Det har talats mycket på sistone
om hur mycket världen har förändrats sedan kriget...
...och hur mycket det brittiska samhället har förändrats...
...eller hur mycket det minsann borde förändras...
...och om att ställen som Eton inte längre bör ses
som födelseort för Storbritanniens ledare.
På vilket jag, som jämlikhetsförespråkare och progressiv högerpolitiker, svarar...
Vilket struntprat!
Om Storbritanniens ledare inte kommer från Eton,
var ska de då komma ifrån?
Jag är den sextonde premiärminister som har varit elev på Eton.
Sexton av 40.
Ingen dålig andel.
Harrow har bara producerat sju.
Visst kan man argumentera för att det är en trängre samhällskrets.
Men trånghet i toppen är inte nödvändigtvis något dåligt.
För som vilken militär som helst skulle säga:
I stridens hetta är man i behov av snabbskrift,
ett gemensamt språk och ömsesidig förståelse.
Klarhet.
Eton har i många generationer skänkt Storbritannien den klarheten.
Den koden.
Det...gemensamma språket.
Sir, Nasser har tagit kontroll över Suezkanalen
och befälet över bolagskontoret.
Vi får tyvärr avbryta, mina herrar.
Rektorn.
Drottningen ville träffa mig.
Ja, jag vill lämna det här brevet och den här gåvan
någonstans där hertigen av Edinburgh hittar det.
Helst i flygplanet. Kanske i hans bagage?
Det transporteras separat.
Jag föreslår att ni lägger det i hans portfölj.
Ja. Naturligtvis. Säg bara till när kusten är klar.
Faktiskt redan nu, drottningen.
Han ska träffa sin skräddare, följt av lunchklubben med kommendörkapten Parker.
-Ja. Det är torsdag, så klart. -Drottningen.
...gevär och ammunition också.
Drottningen.
Ers Majestät, vi fick nyss ett samtal från Downing Street.
Premiärministern vill genast träffa er.
-Jag är ledsen att ni har fått vänta. -Ers Majestät.
Sent i går kväll
stormade president Nassers män sätet för Suez Canal Company
och har nu tagit kontroll över kanalen.
Han påstår sig göra detta för det egyptiska folkets räkning.
I själva verket är han en tjuv,
en smågangster som försöker briljera inför Sovjetunionen.
Men vi har varit med om värre.
Lämpliga åtgärder vidtas.
Vi betalar helt enkelt lotsarna för att de ska lämna sina poster.
-Lotsarna? -Lotsarna i Suezkanalen, drottningen.
Ytterst kunniga sjömän, brittiska och franska,
som tar över rodret på alla fartyg i kanalen
för att leda dem säkert genom extremt besvärliga och trånga farleder.
Åh. Jag förstår.
Egyptierna är inget sjöfolk.
De har inte kunskapen, och de har inte manskapet.
Att avlägsna lotsarna kommer att paralysera kanalen.
Och det dröjer inte länge innan...
...president Nasser kommer tillbaka, ångerfull och förnedrad.
Om ni säger det.
Det gör jag, drottningen.
Det är ett jäkla vågspel. Jag hoppas att du sa åt honom det.
-Vad? -Premiärministern.
Ja.
Att ta bort lotsarna från Suezkanalen.
Hur känner du till det?
Nej, säg ingenting. Kontakter från din lunchklubb.
Säg det inte så där.
Sådan information kan bara ha kommit inifrån regeringen.
Eller utrikesdepartementet. Eller underrättelsetjänsten.
Våra medlemmar kommer från alla hörn, älskling.
Jag är inte övertygad om att den där klubben är något bra.
Den ger mig något att göra och håller mig à jour.
Den gör att jag inte tappar förståndet. Så den är väldigt bra.
Vill du veta varför kanalen är så svårnavigerad?
En annan gång.
Folk tror att det är vattentrycket, men hydrauliken är bara en del av problemet.
Kanalen är trång. Fartygen är stora.
Tidvattnet är dagligt i ena änden, årstidsbetingat i den andra.
Så vinden slår in från öknen, man har alltid bogen mot väderfronten.
Lotsarna måste hålla stadig kurs i nära nog 160 kilometer.
Ursäkta. Vad gör du? Ställ tillbaka dem.
Sir.
De är tankfartyg!
Det tar dem sju år att bemästra det.
-Vart ska du? -Jag är trött.
Det är vår sista kväll på fem månader.
Lite till. Så där, ja.
Michael, vad är det där?
-DC-4. -Bra!
Vi kommer att vara åtskilda över julen igen.
Jag vet. Inte idealiskt.
Och din dotters födelsedag. Igen.
Jag ska komma ihåg att ringa den här gången.
Och vår bröllopsdag. Igen.
Vad ska jag säga, Eileen?
När Philip erbjöd mig jobbet tyckte du att det var bra för oss alla.
Jag trodde inte att jobbet skulle bli ditt liv.
När jag kommer tillbaka ska jag gottgöra dig. Jag lovar.
Hej då, pappa!
Hej då, pappa! Hej då!
Hej då!
-Åh. Hej. -Ers Majestät.
-Välkommen ombord, sir. -Hej.
Roligt att ses.
Då är det väl dags att vi tar farväl ordentligt.
Charles.
Här finns det väl inga kameror, Charles?
Nej.
Uppför dig väl.
-Ta hand om din syster. -Ja, det ska jag.
Kom, älskling.
-När ni är redo, sir. -Tack.
Jaha, då...
Vi ska inte uppehålla dig.
Trevlig resa.
-Allt väl? -Förträffligt.
Idioten som kom på idén med äktenskap har mycket att stå till svars för.
Du vet vad man brukar säga...
Äktenskapet är en underbar institution, men ärligt talat...
Vem vill leva i en institution?
Kom ihåg att du har en familj.
President Nasser. Ett nöje att träffa er.
Tack, kapten. Nöjet är helt på min sida.
Efter att president Nasser tagit kontroll över Suezkanalen
har ryska sjömän flockats till Egypten.
Dessa sovjetiska mästersjömän utbildar nu egyptiska lotsar,
som har visat sig vara bättre sjömän än många förutsåg.
Hoppet om att förlusten av brittiska och franska lotsar skulle stänga kanalen
har grusats.
Storbritannien befinner sig i centrum av stigande spänningar mellan öst och väst,
och med bara sex veckors oljereserver
i en alltmer desperat situation på hemmaplan.
USA vägrar att yttra sig om sin position i den växande krisen,
men med ett Sovjetunionen som står bakom Nasser
kallas detta för den största internationella kris
som världen har stått inför sedan andra världskriget.
-Ja! -Finansministern, sir.
Harold.
Jag är rädd att "Ej sorger komma, liksom spioner, en och en i sänder"...
-"Men i skvadron." -Riktigt.
Som världen nu vet
har Nassers hopsamling av halvtidslotsar på något sätt lyckats...
...behålla kontroll över kanalen.
Och till råga på allt verkar de ha fått hjälp av ryssarna.
Om de kommer undan med det här blir vi utskrattade.
Nasser kommer att kunna stänga kanalen när som helst
och stoppa tillförseln av oljan som vi är fullständigt beroende av.
Vi måste...
Vi måste anfalla.
Vi har inget val. Vi måste anfalla. Snabbt och bestämt.
Vi måste återupprätta status quo.
Vad säger du?
Det är det rätta.
För landet.
Och för dig personligen.
Att äntligen kliva fram ur Winstons långa skugga.
"Tag rangen bort,
förstäm det strängaspelet"...
"Och hör vad missljud följa."
Militärt ingripande!
Det finns bara ett enda erkänt sätt att hantera fascister på.
Ja! Ja!
Helt säkert... Helt säkert uppskattar vi alla premiärministerns självtillit,
men han verkar glömma att vi inte kan ingripa militärt
utan stöd från FN!
Ett stöd vi inte har.
Vi kan inte starta krig ensamma.
Åh! Vad stiliga ni är.
-Har ni era presenter? -Ja.
Mamma hade velat följa med er, men jag ligger efter.
-Hälsa mrs Parker att jag ber om ursäkt. -Naturligtvis.
Ha det så trevligt.
Och uppför er!
Vem vill leka gissningslekar i bilen?
Där är ni ju!
Pappa!
-Är det pappa? Ska vi prata med honom? -Ja!
Hallå?
Nej. Klockan sju blir bra.
Tack.
Det var inte pappa.
Han ringer säkert senare.
Har den äran i dag
-Hipp, hipp... -Hurra!
-Då så. Vem vill ha tårta? -Jag!
-Varför ringde inte pappa? -Jag vet inte.
Han är nog väldigt upptagen.
Han älskar dig jättemycket.
Okej?
Sov nu.
Duktig flicka.
Hallå?
Vill du veta vad den främsta, kanske enda, fördelen
med att vara huvudfinansiär i Engelska bowlingföreningen är?
Låt höra.
Övriga finansiärer är ofta för gamla eller för sjuka för att kunna träffas.
Vilket betyder att jag plötsligt inte längre har planer för lunch.
Jag har precis vaknat.
-Klockan är halv tolv. -Ja.
Jag kom hem klockan fyra.
Jag gav strikta order om att jag inte ville bli störd av någon.
Av någon som helst anledning.
Det pågår visst en konspiration för att driva mig till vanvett.
Vi började på Mirabelle,
sedan gick vi till 400 och hamnade till slut på Les Ambassadeurs.
Vilka är "vi"?
Bara Colin, Johnny, Judy Montagu.
Margot?
Är det möjligt att du fortfarande är berusad?
Vet du vad? Det är jag nog, en aning.
-Du måste vara mer försiktig. -Ja, du har rätt.
-Man ska inte blanda alkoholsorter. -Nej.
Jag menar med var du syns. Och med vem.
Du dricker mycket mer än du brukade göra.
Vad tror du att det beror på?
Att jag är olyckligare än jag brukade vara.
Varför? Jo, jag är fortfarande ogift.
Varför det? Jo, du förvägrade mig min drömpartner.
Nu är du orättvis.
Som din syster hade jag gärna sett att du gifte dig med Peter.
-Vad? -Det var kronan som förbjöd det.
Han var dessutom lite gammal.
-Och inte från rätt... -Våga inte säga "bakgrund".
Nåväl, men det hade nog ställt till problem för dig.
Har Philips nazistsystrar gjort det svårt för honom?
Eller hans galna mamma? Eller hans kvinnojagande pappa?
Hur mår han?
-Philip? -Ja.
Bra, tror jag.
Vet du inte?
Var är han nu?
Ceylon.
-Nej, Malaya. -Du vet inte det heller.
Nej.
-Är det illa? -Det är lite underligt.
Lite avlägset. Lite kyligt.
-Skriver han inte till dig? -Han är inte mycket för att skriva.
Och inte jag heller.
Mike ringde från Mombasa och sa att de kommit fram.
Vem är Mike?
Hans privatsekreterare.
-Åh, den lille australiern. -Ja.
-Vad tycker du om honom? -Jag tycker ingenting alls om honom.
Han är Mike.
Vi kom alla varandra nära på Malta.
Barnen leker fortfarande ibland.
-Philip säger att han behöver honom. -Bara han inte blir vilseledd.
Vad ska det betyda?
Att han har något av ett rykte.
-Vem, Mike? -Ja, Mike.
Är inte han och den där lömske osteopaten såta vänner?
-Vilken osteopat? -Han som känner alla.
Som alltid ordnar "herrhelger" med...
-...skådespelerskor och... -Balettdansöser.
Ja.
Hur visste du det?
Jag tillstår gärna att allt annat
jag har uppnått i mitt liv:
indisk vicekung,
överbefälhavare för de allierade i Sydostasien,
till och med förste sjölord...
Allt bleknar i jämförelse med detta.
Att precis som min far bli amiral över flottan är ytterst tillfredsställande.
-Sir. -Jag sa att vi inte ville bli störda.
Det är utrikesministern, sir.
Han sa att det var brådskande.
Jag visste inte vem jag annars skulle uppsöka.
För all del.
Följ med upp.
-Hej, älskling. -Sitt inte uppe och vänta.
Ha så skoj. Vart ska du?
Vi var ju överens. Mysterier på båda håll.
-Det stämmer. -Så fråga inte.
Får jag presentera Anthony Nutting? Utrikesminister.
-God dag. -Lady Mountbatten.
Utrikesaffärer är viktiga.
Så ja, älskling.
Den här är ju stiligare än Eden. Ett kabinett med godingar.
-Ni är mycket vänlig. -Hur gick provningen, käraste?
Jag ska berätta en hemlighet, mr Nutting.
Min make bryr sig mer om sina uniformer än om någonting annat.
Vi har turen att ha en balsal här i huset.
Men är den husets största rum? Nej.
Det rummet inrymmer min makes uniformer.
Man kan bara fråga sig vad det kompenserar för.
Det är väl uppenbart?
De gapande sår som varje möte med dig lämnar efter sig, min kära.
Ska vi?
Jag säger inte att jag tolererar Nassers agerande, inte alls.
Han behöver helt klart sättas på plats.
Men det oroar mig att vår premiärministers svar
på hela situationen är...personligt.
Djupt personligt. Och att han sträcker sig efter sista lösningen, väpnad strid,
utan att vänta på stöd från en internationell koalition.
I dag
besökte franska regerings- och underrättelsetjänstemän Downing Street
för hemliga samtal.
Fler hemliga samtal ska hållas med israeliska tjänstemän nästa vecka.
Vad blir det i dag, då?
Potted shrimp eller devilled crabmeat imperial.
Följt av cassoulets à la jockey club.
Lord Mountbatten, Ers Majestät.
Tack för att du tar emot mig.
Jag har ett sedan länge bestämt åtagande på teatern, är jag rädd.
Men jag tänkte att vi kunde äta innan jag går.
Mamma är förargad över att hon inte är inbjuden.
Under normala omständigheter
kan förhastade krigshandlingar handla om att man vill lämna efter sig ett arv.
Han har stått i Winstons skugga så länge
att ett snabbt och framgångsrikt krig vore positivt för hans rykte.
Men i det här fallet tror jag att det hela kan reduceras till irrationell antipati.
De två, han och Nasser, hatar helt enkelt varandra.
Och resten av oss dras in i det.
Vad ska jag göra åt saken?
Under audiensen varje vecka är ni två ensamma.
Iaktta honom noga. Lyssna ordentligt till honom.
Läs regeringens mötesprotokoll ytterst noggrant.
Säg vad du tycker.
Det är inte meningen att jag ska göra det.
Inte ens om det gäller nationens säkerhet?
Då så.
Jag ska hålla ett öga på honom.
Noga.
Ordentligt.
Ytterst noggrant.
Tack för maten.
Du säger väl till när jag kan ordna detta och skicka någon som är bra?
Vad?
-Maten. -Vad är det för fel på den?
Den hör hemma på en förskola.
Allt som borde ha varit varmt var kallt, och allt mjukt var hårt.
Det har gått mig helt förbi.
Och ärligt talat, Dickie, ju äldre och finare man blir,
desto enklare blir man.
-Har du hört från Philip? -Hur mår Philip?
Nej. Inte ett ord.
-Han har nog fullt upp. -Naturligtvis.
Du gifte dig med en vild själ.
Det gjorde vi båda.
Att försöka tämja dem tjänar ingenting till.
I Indien hände det ibland rakt framför näsan på mig.
Med Nehru, av alla människor. Min kollega.
Förnedringen kunde inte ha varit större.
Jag övervägde givetvis att avsluta det.
Och sedan såg jag framför mig hur ytligt och fattigt livet skulle bli,
och jag insåg att när man verkligen avgudar någon...
...så fullständigt och förtvivlat som jag tror att du och jag gör...
...står man ut med vad som helst.
Vad är det för pjäs?
Sa jag pjäs? Jag menade balett.
Royal Ballet, ska jag säga. Vi har precis beviljat dem rättigheter.
Så jag måste verkligen gå.
-Det är Giselle. -Åh, det är väl Galina Ulanova?
Ja.
Du har tur! Hon ska visst vara fantastisk.
-Jaså? -Det sägs så.
De undrar om ni skulle vilja träffa miss Ulanova.
Nej, tack.
Jag har gjort i ordning te. Skulle Hennes Majestät vilja...
Hela mitt liv
har jag varit en fredens man.
Jag har arbetat för fred, strävat efter fred, förhandlat för fred.
Jag skulle inte kunna vara annorledes, även om jag så önskade.
Och trots att vi står inför illegal plundring,
företagen av en farlig tyrann i Mellanöstern,
som hotar både vår egen och många andra nationers försörjning,
är jag fast besluten att finna en fredlig lösning.
EGYPTISKA GUVERNEMENTET NORRA SINAI - GRÄNS
TOPPHEMLIGHET
ISRAELISKA STYRKOR
HAR TAGIT SIG IN I EGYPTEN.
-Ers Majestät. -Premiärministern.
-Situationen utvecklar sig snabbt. -Slå er ner, premiärministern.
Tidigt på morgonen i dag
gick israeliska armén till anfall på egyptisk mark,
Sinaihalvön, och närmar sig snabbt Suezkanalen.
Egyptiska armén har svarat med att mobilisera en styrka
och är på väg att gå till anfall.
Storbritanniens regering har nu gett både Israel och Egypten en tidsgräns
för att hejda varje form av krigshandling...
...och för att släppa in engelsk-franska styrkor i landet för att bevara freden.
Israelerna säger sig vara samarbetsvilliga om egyptierna också är det, men ack...
President Nasser har hittills vägrat.
När utlöper fristen?
I morgon bitti.
Och nästa steg, enligt er mening, blir...?
Militärt ingripande.
-Krig? -Ja.
Men i fredsbevarande syfte.
Det är det enda rätta, drottningen.
Nasser spelar roulett med hela världens stabilitet.
Nå... Tack för förklaringen.
Innan ni går... vill jag ställa ett par frågor.
När ni nämnde att israelerna hade gått till anfall
verkade ni inte förvånad.
Varför skulle jag verka förvånad?
Om jag inte misstar mig har den israeliska positionen alltid varit
att de under inga omständigheter skulle gå till anfall på egen hand
av rädsla för diplomatisk isolering.
Och ändå har de gjort precis det,
vilket tyder på att de antingen har ändrat mening...
...eller så handlar det om någon form av hemlig överenskommelse.
Har vi?
Har vi... Vad?
Kommit överens med Israel?
På något sätt?
För sex dagar sedan...
...träffade regeringen representanter
för Frankrikes och Israels regeringar i en liten by i utkanten av Paris...
...där ett dokument undertecknades.
Sèvres-protokollet.
Det anger huvuddragen för en koordinerad offensiv mot Egypten
där israeliska armén anfaller egyptiska armén
nära Suezkanalen,
vilket medger ett ingripande av engelsk-franska styrkor.
Vem mer känner till det här?
Vissa regeringsmedlemmar.
-Seniora medlemmar. -Men inte parlamentet?
-Nej. -Eller Förenta Nationerna?
När inleds allt det här?
Flygangrepp inleds i morgon.
-Vill ni inte ge det mer tid? -Nej.
Det enda rätta är att ingripa nu och att ingripa bestämt.
Jag hade rätt om Mussolini.
Jag hade rätt om Hitler och jag har rätt om den här karlen.
Kan jag räkna med ert stöd?
Premiärministern kan alltid räkna med regentens stöd.
Ers Majestät.
Amen.
Undertexter: Madelene Lander