UN SERIAL ORIGINAL NETFLIX
SETÚBAL, LISABONA
Vedem scene fără precedent. Sosesc fotografi din întreaga lume...
Regina și ducele de Edinburgh se ascund de lume...
...zvonuri despre o criză conjugală.
Acum, privirile lumii se îndreaptă spre iahtul regal Britannia.
...speculații privind relațiile între regină și ducele de Edinburgh.
Da.
Nu, înțeleg.
Da. Mulțumesc.
Era secretarul de presă al palatului.
După el, măsurile pe care le-am luat n-au avut chiar efectul scontat.
Zvonurile tot nu s-au stins.
Nu mai putem continua așa, cred că ești de acord cu mine.
M-am gândit să profităm de lipsa copiilor și a factorilor de distragere a atenției,
ca să dăm cărțile pe față
și să vorbim măcar o dată sincer
despre ce trebuie să se schimbe ca să avem o căsnicie fericită.
Bine. Cine începe primul?
Întrebare prostească! Eu sunt al doilea, am învățat măcar atât.
Dacă e să vorbesc prima, cu asta aș începe.
Cu văicărelile tale.
- Văicărelile mele? - Nu contenesc!
Te smiorcăi și bombăni ca un copil.
Te surprinde?
Mustățile alea infernale care conduc palatul mă infantilizează!
- Dacă nu te-ai purta ca un sugar... - Îmi dau liste, indicații...
Poți găsi ceva mai umilitor?
Da! La drept vorbind, pot.
Am învățat mai mult despre umilință în ultimele săptămâni
decât speram să învăț toată viața.
În ultimele cinci luni, m-am simțit mai singură ca oricând.
De ce crezi că a fost așa?
- Din cauza purtării tale! - Pentru că m-ai alungat!
- Da. Și de ce crezi că am făcut-o? - Nu știu. Tu să-mi spui!
Pentru că te-ai rătăcit!
Te-ai rătăcit în rolul tău și în tine însuți!
Uite ce e...
Înțeleg că mariajul ăsta e cu totul altfel decât ne-am imaginat că va fi.
Puțin spus.
Și că ne aflăm într-o...
...temniță?
Într-o situație... care e unică.
Ieșirea care e disponibilă pentru toți ceilalți...
- Divorțul. - Da.
Divorțul.
Pentru noi nu e posibil.
Niciodată.
Nu.
Ce ar face să-ți fie mai ușor?
Să fii inclus, nu exclus?
De ce e nevoie pentru asta?
Întrebi cu ce pot fi cumpărat?
Întreb de ce e nevoie pentru asta.
SOARTĂ POTRIVNICĂ
Amintește-mi, încotro zbori mai întâi?
La Gibraltar.
CU CINCI LUNI ÎNAINTE
- Și de acolo? - La Entebbe. Apoi la Mombasa.
- Da! Unde te așteaptă iahtul regal. - Da.
- Ți-am spus deja. - Poate am uitat.
Poate ar trebui să asculți mai atent data viitoare.
De acolo, navigăm spre Port Victoria, apoi spre Colombo, Noua Guinee.
Urmează Australia.
- Da. Ca să deschizi Jocurile Olimpice. - Conform instrucțiunilor.
După aceea Gambia, din nou Gibraltarul și, la final, Lisabona.
Doamne!
Cinci luni.
Îți mulțumesc.
- Pentru ce? - Pentru că faci turul.
Îmi preiei rolul.
E important.
La drept vorbind, acum, cu decizia luată, abia aștept.
Și... am reușit să adăugăm încă o etapă la călătorie.
Spre Pacificul de Sud și Antarctica!
- Așa sunt băieții... -Te rog!
Sunt temperaturi sub zero. Așa sunt bărbații.
Petrecerea anuală de prezentare a membrilor corpului diplomatic.
Mai ții minte anul trecut?
Din păcate, da. S-a cam prelungit.
Cinci ore!
O clipă, Maiestate.
Tocmai sosesc ultimii invitați.
Arăți bine.
Da?
În uniformă completă de luptă?
Înainte te domina ea. Acum o domini tu.
Vai! E în regulă, rezolv eu!
- Ce e? - Fermoarul.
Întoarceți-vă cu spatele, vă rog!
Termină!
Vă așteptăm, Maiestate.
Concetățeni egipteni!
Canalul Suez, care ne străbate țara ca o arteră principală,
a fost construit de tații și bunicii noștri
și ne aparține!
COMPANIA CANALULUI SUEZ, PORT SAID
Dar compania care se pretinde proprietara acestui canal este britanico-franceză.
Eu spun însă că nu e proprietara lui!
L-a furat!
Mi-am imaginat că l-am văzut pe Ferdinand de Lesseps...
Ăsta e cuvântul de cod.
Ferdinand de Lesseps.
Ferdinand de Lesseps,
inginerul care a construit canalul în anul 1869...
INTRAREA INTERZISĂ
COMPANIA CANALULUI SUEZ
Am luptat mulți ani ca să înlăturăm efectele odioase ale trecutului,
ale secolelor de colonialism și despotism!
Pardon! Ce dracu' faceți?
Nu pune mâinile...
În această seară, concetățenii mei, vă informez cu mândrie...
Domnilor!
- ...că am luat înapoi canalul Suez! - Mâinile sus!
Acum se află în mâinile egiptenilor!
Și va fi gestionat
de egipteni!
Azi a sosit pentru noi vremea
să ne eliberăm de asupritorii coloniali!
Să ne eliberăm de hoții coloniali!
Să fim liberi!
- O! - O ce?
- M-am trezit în patul ăsta. - Da, așa e.
- De unde-ți procuri energia? - Nu știu.
Îmi va fi dor de tine.
Vino înapoi în pat!
Nu pot, scumpo. Mai am de făcut 20 de sărituri.
Poți să le faci aici.
Da?
De ce nu?
- Nu! Afară! - Nu!
- Afară! - Scuze, domnule.
- Mulțumesc! - Toată lumea afară!
Mașina mea sau a ta? Sau e o întrebare prostească?
E o întrebare prostească.
În regulă. Cap sau pajură, ca să vedem cine conduce la întoarcere.
Pajură.
Cap, soția ta. Ai pierdut.
Lasă!
În momentul de față, mă înțeleg chiar bine cu ea.
- Serios? - Da, serios!
Aș vrea să pot spune și eu asta.
Avem marea șansă ca un fost elev, aflat acum în funcția de prim-ministru,
să vină azi să ne adreseze câteva cuvinte.
Sir Anthony!
Mulțumesc, sir Claude.
În ultima vreme, se discută mult
despre marile schimbări survenite de la război încoace în lume,
despre marile schimbări survenite în societatea britanică
sau care ar fi foarte bine să survină.
Se spune că instituții ca Eton n-ar trebui să mai fie privite
drept leagănul liderilor britanici.
La aceasta, ca egalitarist deplin
și membru progresist al Partidului Conservator, spun:
Ce absurdități absolute!
Dacă liderii britanici nu vin de la Eton,
atunci de unde ar trebui să vină?
Îl aveți în fața voastră pe al 16-lea prim-ministru absolvent de Eton.
Șaisprezece din 40.
Nu e un procentaj slab!
În paranteză fie spus, Harrow a dat numai șapte.
Da, se poate susține că Etonul, ca fond social, este cam îngust.
Însă îngustimea la vârf nu e neapărat un lucru negativ.
Căci, așa cum vă va spune orice militar,
în luptă, când lucrurile se încing,
e necesar un mod de comunicare rapid.
Un limbaj și o manieră de înțelegere comune.
O claritate.
De generații, Eton oferă Marii Britanii acea claritate.
Acel cod.
Acel...
limbaj comun.
Domnule, Nasser a luat controlul asupra canalului Suez
și a pus stăpânire pe birourile companiei.
Mă tem că trebuie să încheiem aici, domnilor.
Domnule rector...
M-ați chemat, doamnă?
Da, am vrut să las această scrisoare și acest cadou
undeva unde să le găsească ducele de Edinburgh.
De preferință în avion. Poate în bagajul lui?
Bagajul călătorește separat.
Aș sugera să-i fie puse în servietă.
Da. Desigur! Anunță-mă când e liber drumul.
Chiar acum, doamnă.
Ducele are programare la croitor,
apoi ia prânzul la club, cu comandorul Parker.
- Da, e joi. Desigur. - Doamnă...
...și puști și muniție.
Doamnă...
Maiestate... Am primit telefon de pe Downing Street.
Prim-ministrul vă cere o întrevedere de urgență.
Regret că v-am făcut să așteptați.
Maiestate...
Azi-noapte, oamenii președintelui Nasser au luat cu asalt
birourile Companiei Canalului Suez și au preluat controlul asupra canalului.
El susține că face acest lucru în numele poporului egiptean.
În realitate, e fapta unui hoț,
a unui huligan de rând care se dă mare în fața sovieticilor.
Am avut și situații mai grave.
Sunt luate măsurile corespunzătoare.
Îi vom plăti, pur și simplu, pe piloți ca să-și părăsească posturile.
- Pe piloți? - Piloții canalului Suez, doamnă.
Marinari foarte pricepuți, britanici și francezi,
care preiau cârma oricărei nave intrate în canal
ca aceasta să treacă în siguranță pe căile navigabile dificile și înguste.
Înțeleg!
Egiptenii nu sunt un popor de marinari.
N-au aptitudinile necesare și nici oamenii necesari.
Prin îndepărtarea piloților, canalul va fi paralizat
și nu va trece mult până când...
președintele Nasser se va întoarce la noi pocăit și umilit.
Dacă dv. așa spuneți...
Așa spun, doamnă.
E o manevră al naibii de riscantă. Sper că i-ai spus-o.
- Poftim? - Vorbesc de primul-ministru.
Așa...
Scoaterea piloților din canalul Suez.
De unde știi că asta vrea să facă?
Nu-mi spune! De la contactele „clubului tău de prânz”.
N-o spune așa!
Informația putea veni doar din interiorul Cabinetului.
Ori de la Ministerul de Externe sau de la serviciile de informații.
Membrii noștri vin de peste tot, scumpo.
Nu sunt pe deplin convinsă că e un lucru bun clubul acela.
Mă ține ocupat, informat
și cu mintea întreagă.
E un lucru foarte bun.
Vrei să știi de ce e dificilă navigația prin canal?
Poate altă dată.
Oamenii dau vina doar pe presiunea apei,
dar hidraulica e doar jumătate din poveste.
Canalul e îngust. Vapoarele sunt uriașe.
Mareele sunt diurne la un capăt, sezoniere la celălalt.
Vântul bate dinspre deșert și ai mereu prova în bătaia intemperiilor.
Piloții trebuie să urmeze un traseu drept pe aproape 160 de kilometri.
Pardon! Ce faci? Pune-le înapoi!
Domnule...
Sunt petrolierele mele!
Au nevoie de șapte ani ca să învețe treaba asta!
- Unde pleci? - Sunt obosită.
Mâine ne despărțim pentru cinci luni!
Încă puțin! În regulă.
Ce e acela, Michael?
- Un DC-4. - Bravo!
Știi că vom fi despărțiți de Crăciun, din nou.
Știu. Nu e ideal.
Și de ziua fiicei tale. Din nou.
De data asta, voi suna. Nu voi uita.
Și de aniversarea nunții noastre. Din nou.
Ce vrei să spun, Eileen?
Și tu te-ai bucurat când Philip mi-a dat postul.
Ai crezut că ne va folosi tuturor!
Nu m-am așteptat ca postul să devină viața ta.
Mă voi revanșa față de tine la întoarcere, promit!
Pa, tată!
Pa, tati!
Pa!
- Bună ziua! - Maiestate...
- Bun venit, domnule! - Bună ziua!
Mă bucur să vă văd.
Presupun că e cazul să ne luăm rămas-bun cum trebuie.
Charles...
Acum nu suntem în fața fotografilor. Nu-i așa, Charles?
Nu.
Să fii cuminte!
- Să ai grijă de sora ta! - Voi avea!
Vino, scumpule!
- Putem decola când doriți, domnule. - Mulțumesc.
Da...
Nu te reținem.
Drum bun!
- Te simți bine? - Minunat!
Să știi de la mine, idiotul care a născocit căsnicia
are de dat socoteală pentru multe.
Știi ce se spune...
Căsnicia e o instituție minunată dar, să fim sinceri,
cine trăiește într-o instituție?
Amintește-ți mereu că ai o familie.
Dle președinte Nasser! Îmi face plăcere să vă cunosc.
Mulțumesc, dle locotenent. Plăcerea e de partea mea.
După ocuparea canalului Suez de către președintele Nasser,
Egiptul e luat cu asalt de marinari ruși.
Acești specialiști sovietici instruiesc piloți egipteni,
care se dovedesc marinari mai abili decât au anticipat mulți.
Speranța că pierderea piloților britanici și francezi va închide navigația
a fost spulberată.
Marea Britanie se află acum în centrul tensiunilor crescânde între Est și Vest
și, cu petrol doar pe șase săptămâni,
e într-o situație tot mai disperată pe plan intern.
SUA refuză să aibă o poziție în criza tot mai accentuată,
dar, cum URSS îl sprijină pe președintele Nasser,
comentatorii o declară cea mai gravă criză internațională
din câte a înfruntat lumea după Al Doilea Război Mondial.
- Da! - Lordul cancelar, domnule.
Harold!
Mă tem că „atunci când vin restriștile, nu vin în chip de singuratice iscoade...”
„...ci-n legiuni.”
Întocmai.
După cum a aflat lumea întreagă,
adunătura dezorganizată a lui Nasser de piloți cu jumătate de normă
a reușit cumva să păstreze controlul asupra canalului.
Ca situația să fie și mai proastă, se pare că i-au ajutat rușii!
Dacă le reușește treaba, ne vom face de râs rău de tot!
Nasser va putea să închidă oricând canalul
și să ne taie accesul la petrolul de care depindem în totalitate!
Trebuie...
Trebuie să atacăm!
N-avem de ales. Trebuie să atacăm. Rapid și decisiv.
Trebuie să restabilim starea de fapt!
Ce spui?
Spun că e soluția corectă.
Pentru țară.
Și pentru tine, personal.
Să ieși, în fine, din umbra lungă a lui Winston.
„Îndepărtează oricât de puțin...”
„Dezacordează acea strună...”
„Și ascultă dizarmonia ce urmează!”
Acțiune militară!
Există o singură cale demonstrată de confruntare cu fasciștii.
Bine spus!
Sunt convins că toți lăudăm siguranța prim-ministrului nostru,
însă el pare să uite că nu poate exista acțiune militară
fără sprijin din partea ONU!
Un sprijin pe care nu-l avem.
Nu putem porni la război singuri.
Ce eleganți sunteți!
- Aveți cadourile? - Da!
Mami spera să vină cu voi, dar am rămas în urmă rău.
- Transmite-i scuzele mele dnei Parker. - Desigur, doamnă.
Distracție plăcută!
Și să fiți cuminți!
Jucăm în mașină „Am văzut cu ochii mei”?
Haideți, copii!
Haideți!
Iată-vă!
Tati!
- Tati să fie? Vorbim cu el? - Da!
Alo?
Nu, la ora 19:00 e foarte bine.
Mulțumesc.
Nu era tati.
Sunt sigură că va suna mai târziu. Bine?
Mulți ani trăiască!
- Hip, hip! - Ura!
- Cine vrea o felie de tort? - Eu!
De ce n-a telefonat tati?
Nu știu.
Cred că e foarte ocupat.
Te iubește foarte mult.
Bine?
Acum culcă-te!
Ce fetiță cuminte...
Alo?
Vrei să afli avantajul principal, poate unicul,
pe care-l am ca principala membră a Asociației Engleze de Bowling?
Spune!
Adesea, ceilalți membri sunt prea bolnavi sau prea bătrâni ca să vină la întâlniri.
Ceea ce înseamnă că mă trezesc, pe neașteptate, liberă la prânz.
Păi... Eu abia m-am trezit.
- E ora 11:30! - Da.
Am ajuns acasă la 4:00.
Am lăsat instrucțiuni stricte să nu mă deranjeze nimeni.
Sub niciun motiv!
Văd că e în toi o conspirație de a mă scoate din minți.
Am început la Mirabelle,
apoi am mers la 400, după care am ajuns la Les Ambassadeurs.
Tu și mai cine?
Doar Colin, Johnny și Judy Montagu.
Margot...
E posibil să nu te fi trezit din beție?
Știi, cred că s-ar putea să mai fiu puțin amețită.
- Trebuie să ai mai multă grijă. - Da, chiar așa!
- Tăria și vinul nu se amestecă. - Nu cu asta.
Mă refeream la locurile în care ești văzută și cu cine.
Bei mult mult mai mult decât înainte.
Care crezi că e motivul?
Sunt mai nefericită decât înainte.
Care e motivul? Sunt în continuare nemăritată.
Care e motivul? Tu mi-ai refuzat perechea perfectă.
Nu-i corect să spui asta.
Ca soră a ta, aș fi fost fericită să te căsătorești cu Peter.
- Poftim? - Coroana a interzis căsătoria!
Ca să nu mai spun că era cam în vârstă.
- Cu o relativ nepotrivită... - Nu! Să nu spui „origine”!
Mă gândesc doar că toate astea puteau să-ți creeze probleme după un timp.
Lui Philip îi creează probleme surorile naziste?
Sau mama alienată mintal? Sau tatăl afemeiat și falit?
Ce mai face?
- Philip? - Da.
Bine. Așa cred.
Cum adică? Nu știi?
Unde se află acum?
În Ceylon.
Nu, în Malaya.
- Nici asta nu știi. - Nu.
- E un lucru rău? - Puțin straniu.
Puțin distant, puțin rece.
- Nu-ți scrie? - Nu prea e genul care să scrie.
Și nici eu.
Mike a sunat de la Mombasa că au sosit cu bine.
Cine e Mike?
Secretarul lui particular.
- Da! Micul australian. - Da.
- Ce impresie îți face? - Nu știu dacă-mi face vreo impresie.
E Mike și atât!
În Malta, eram cu toții foarte apropiați. Acum, copiii se joacă uneori împreună.
- Philip spune că ar fi pierdut fără el. - Doar să nu se piardă din cauza lui.
Ce vrei să spui?
Doar că are o anumită reputație.
- Cine, Mike? - Da, Mike.
Nu e prieten la cataramă cu acel... osteopat sinistru?
- Care osteopat? - Cel care-i știe pe toți.
Organizează mereu „weekenduri între domni”, cu...
- Actrițe și... - Balerine.
Da!
De unde știai?
Recunosc sincer că toate celelalte realizări
pe care le-am avut în viață,
rangul de vicerege al Indiei,
de comandant suprem al forțelor aliate în Asia de Sud-Est,
chiar și cel de comandant al Marinei Regale,
toate pălesc pe lângă acesta.
Îmi aduce o deosebită satisfacție să fiu amiral al flotei, ca tatăl meu.
- Domnule! - Am cerut să nu fiu deranjat.
E ministrul de stat al Afacerilor Externe.
A spus că e urgent.
Mă tem că n-am știut la cine altcineva să merg.
Nicio problemă.
Vino sus!
- Bună, scumpo! - Nu mă aștepta!
- Vin târziu. - Distracție plăcută! Unde pleci?
Mister de ambele părți, parcă așa ne-am înțeles.
- Așa e. - Atunci, nu întreba!
Pot să ți-l prezint pe Anthony Nutting?
Ministrul Afacerilor Externe.
- Încântată. - Lady Mountbatten...
Sunt de acord cu „afacerile externe”.
- Gata, scumpo... - E chiar mai chipeș decât Eden!
Un Cabinet de arătoși.
- Sunteți foarte amabilă. - Cum a fost proba, dragă?
Să-ți spun un secret, dle Nutting.
Soțul meu nu ține la nimeni și la nimic așa cum ține la uniformele lui.
Avem norocul să avem o sală de bal în această casă.
Dar e cea mai mare încăpere? Nu! Aceea e rezervată pentru uniformele lui.
Apare inevitabil întrebarea ce compensează acest lucru.
Aș fi crezut că e evident.
Rănile crunte lăsate de cea mai simplă interacțiune cu tine, draga mea.
Mergem?
Nu spun câtuși de puțin că aprob purtarea lui Nasser.
Trebuie pus din nou la locul lui, e clar, dar mai tare mă îngrijorează
că reacția prim-ministrului nostru la întreaga situație e personală,
profund personală, și că va apela la ultima soluție, conflictul armat,
fără să aștepte să i se alăture o coaliție internațională.
Astăzi,
o delegație a guvernului și a serviciului de informații francez
a sosit pe Downing Street, pentru convorbiri secrete.
Înțeleg că săptămâna viitoare urmează altele, cu oficialități israeliene.
Ce avem azi?
Creveți în unt sau crab imperial umplut,
apoi cassoulets à la Jockey Club.
Maiestate, lordul Mountbatten.
Mulțumesc că m-ai primit.
Mă tem că am un angajament de durată la teatru,
dar, până plec, m-am gândit să cinăm devreme.
Mama e foarte supărată că n-a fost invitată.
În condiții normale,
graba nebună de a pleca la război poate urmări crearea unei moșteniri proprii.
După atâta timp petrecut în umbra lui Winston,
un război câștigat rapid ar da bine în palmaresul lui.
Dar, în acest caz, cred că totul se reduce la o antipatie personală irațională.
În ochii multora, el și Nasser se urăsc reciproc, pur și simplu.
Iar noi, ceilalți, suntem prinși în vârtej.
Ce măsuri propui să iau?
Aveți audiența particulară săptămânală, doar voi doi.
Observă-l îndeaproape! Ascultă-l cu atenție!
Citește minuțios procesele-verbale ale Cabinetului!
Spune deschis ce gândești.
Asta e ceva ce n-ar trebui să fac.
Nici în interesul securității naționale?
Bine, fie.
Îl voi supraveghea.
Îndeaproape.
Cu atenție.
Minuțios.
Mulțumesc pentru cină.
Mă... Mă vei anunța, sper,
când pot să mă ocup de asta și să-ți trimit un om priceput.
Poftim?
- Mă refer la mâncare. - Ce nu e bine la ea?
E bună pentru grădiniță.
Tot ce trebuia să fie cald a fost rece. Tot ce trebuia să fie moale a fost tare.
N-am sesizat și nu-mi pasă.
Și sincer, Dickie, cu cât avansezi mai mult în vârstă și în măreție,
cu atât devii mai de rând.
- Știi ceva de Philip? - Ce face Philip?
Nu, niciun cuvânt.
- Presupun că n-are timp nici să respire. - Da, desigur.
Te-ai căsătorit cu un spirit neîmblânzit.
Și tu, și eu.
Nu ajută la nimic să încercăm să-i domesticim.
Au fost situații în India, chiar sub nasul meu
și tocmai cu Nehru, omologul meu.
Umilirea n-ar fi putut să fie mai desăvârșită.
M-am gândit să pun punct, firește.
Apoi mi-am imaginat cât de simplă și de săracă ar fi viața
și mi-am dat seama că,
dacă adori cu adevărat o persoană,
deplin și iremediabil,
cum cred că e cazul cu noi doi,
înghiți orice.
Ce piesă se joacă?
Am spus „teatru”?
Voiam să spun balet.
Baletul Regal, ar trebui să precizez.
I-am oferit recent privilegii. Așadar, chiar trebuie să merg.
- Spectacolul e Giselle. - Nu e cu Galina Ulanova?
Ba da.
Norocoaso! Se spune că e extraordinară.
- Da? - Așa se spune.
Sunteți întrebată dacă ați dori s-o cunoașteți acum pe dra Ulanova.
Nu, mulțumesc.
Am pregătit un ceai. Ar dori Maiestatea Voastră...
Toată viața mea,
am fost omul păcii.
Am lucrat pentru pace,
am năzuit la pace, am dus tratative pentru pace.
N-aș putea să fiu alt om, nici măcar dacă aș vrea.
Și, cu toate că ne confruntăm
cu un act ilegal de jaf,
comis de un tiran periculos din Orientul Mijlociu...
ATAC ÎMPOTRIVA EGIPTULUI
act care amenință traiul nostru și pe cel al multor altor țări,
sunt ferm hotărât
să găsesc o soluție pașnică.
GUVERNORATUL EGIPTEAN SINAIUL DE NORD - FRONTIERĂ
STRICT SECRET
FORȚELE ISRAELIENE
AU PĂTRUNS ÎN EGIPT.
- Maiestate... - Dle prim-ministru...
- Situația evoluează cu mare iuțeală. - Luați loc, dle prim-ministru!
În primele ore ale acestei dimineți,
armata israeliană a lansat un atac pe teritoriul egiptean,
în peninsula Sinai,
și se apropie cu repeziciune de canalul Suez.
Armata egipteană a mobilizat forțe în vederea represaliilor
și este pe punctul de a intra în luptă.
Guvernul Maiestății Voastre a impus Israelului și Egiptului un termen-limită
la care să înceteze orice act de război
și să permită forțelor anglo-franceze să intre în țară pentru a menține pacea.
Israelienii au declarat că se vor conforma dacă o fac și egiptenii dar, din păcate,
președintele Nasser a refuzat până la această oră.
Când expiră termenul-limită?
Mâine-dimineață.
Și pasul următor?
- Care ar fi, după dv.? - Intervenția militară, doamnă.
- Războiul? - Exact.
Dar pentru a menține pacea.
Așa e corect, doamnă.
Nasser joacă ruletă cu stabilitatea întregii lumi.
Mulțumesc pentru explicație.
Înainte să plecați, am una sau două întrebări.
Când ați menționat că israelienii au lansat un atac,
n-ați părut surprins.
De ce să par surprins?
Dacă nu mă înșel,
poziția Israelului a fost mereu
aceea că nu va lansa sub nicio formă, singur, un atac la scară mare,
de teama izolării diplomatice.
Și totuși, a făcut exact acest lucru,
ceea ce indică fie că s-a răzgândit,
sau...
a existat o înțelegere secretă.
Am făcut asta?
Ce să facem, mai exact?
O înțelegere secretă cu Israelul.
Indiferent pe ce cale.
Acum șase zile...
acest guvern...
s-a întâlnit cu reprezentanți ai guvernelor francez și israelian,
într-un sat mic de la marginea Parisului,
unde a fost semnat un document.
Protocolul de la Sèvres.
El schițează planul unei ofensive concertate împotriva Egiptului,
care prevede ca armata israeliană să atace armata egipteană,
lângă canalul Suez,
permițând astfel intervenția forțelor anglo-franceze.
Cine mai știe acest lucru?
Unii membri ai Cabinetului.
- Membri cu vechime. - Nu și Parlamentul?
- Nu. - Nici Națiunile Unite?
Când începe totul?
Atacurile aeriene încep mâine.
- Nu vreți să mai așteptăm? - Nu, doamnă.
Corect este să atacăm acum și să atacăm dur.
Am avut dreptate cu Mussolini,
am avut dreptate cu Hitler
și am dreptate cu acest individ.
Am sprijinul vostru?
Prim-ministrul are întotdeauna sprijinul suveranului.
Maiestate...
Amin!
Subtitrarea: Anacaona Sonetto