EN ORIGINALSERIE FRA NETFLIX
SETÚBAL HAVN I LISBOA
...makeløse scener utspiller seg, idet fotografer fra hele verden...
Dronningen og hertugen ligger lavt, mens ryktene om en krise i ekteskapet...
Nå retter verden blikket mot Den kongelige yacht Britannia...
...spekulasjoner rundt forholdet mellom Hennes Majestet og hertugen av Edinburgh.
Akkurat.
Nei, nei. Nei, jeg forstår.
Ja. Takk skal du ha.
Det var slottets pressesekretær.
Etter hans oppfatning har ikke våre tiltak gjort tilstrekkelig utslag.
Ryktene har ikke sluttet å svirre.
Vi er nok enige om at det ikke kan fortsette slik.
Jeg tenkte vi kunne utnytte denne stunden,
uten barn eller distraksjoner rundt oss...
...til å legge kortene på bordet.
Og tale åpenhjertig, for én gangs skyld,
om hva som må endre seg for at dette ekteskapet skal fungere.
La gå. Hvem skal begynne?
Tåpelig spørsmål. Er det noe jeg har lært, så er det at jeg kommer i annen rekke.
Om jeg nå skal lede an, er det der jeg vil ta fatt.
-Med klagingen din. -Klagingen min?
Den tar aldri slutt. Du sutrer og syter som et barn!
Er du overrasket?
Slottets snørrhovne barteherrer fortsetter å umyndiggjøre meg.
-Du gjør det lett for dem. -Jeg får lister og instrukser.
-Kan du forestille deg noe mer ydmykende? -Ja, det kan jeg faktisk.
De siste par ukene har jeg opplevd nok ydmykelse for et helt liv!
Aldri har jeg kjent meg mer alene enn de siste fem månedene.
Og hva tror du det skyldtes?
-At du oppfører deg slik. -Fordi du sendte meg bort!
-Ja, og hva var grunnen til det? -Det får du svare på, Elizabeth.
Fordi du er på villstrå!
I henhold til din rolle og til deg selv.
Hør her...
Jeg erkjenner at dette ekteskapet er blitt noe ganske annet enn hva vi så for oss.
For å si det mildt.
Samt at vi befinner oss i...
Et fengsel?
En situasjon som er enestående.
Den utvei som ligger åpen for alle andre...
Skilsmisse.
Ja. Skilsmisse.
Det er ikke et alternativ for oss.
Noensinne.
Nei.
Så hva kunne gjort det enklere for deg?
Å gå inn for dette, ikke ut av det.
Hva vil det kreve?
Spør du meg hva jeg forlanger?
Jeg spør hva det vil kreve.
Hvordan var det nå... Først flyr du til?
Gibraltar.
FEM MÅNEDER TIDLIGERE
-Og derfra? -Entebbe. Så Mombasa.
-Nemlig. For å møte den kongelige yacht. -Ja.
-Dette har jeg fortalt. -Jeg kan ha glemt det.
Da bør du høre litt bedre etter neste gang.
Derfra seiler vi til Port Victoria, og videre til Colombo på Ny-Guinea.
Og så Australia.
-Ja. For å innlede De olympiske leker. -Som anmodet.
Og så til Gambia, tilbake til Gibraltar og til slutt Lisboa.
Du godeste!
Fem måneder.
-Takk skal du ha. -For hva da?
For at du gjennomfører rundreisen.
Du stiller i mitt sted.
Det er viktig.
Nå som beslutningen er tatt, gleder jeg meg faktisk en hel del.
Og... vi har klart å føye til enda en etappe på rundreisen.
-Til det sørlige Stillehavet og Antarktis. -Dere gutter er dere selv lik.
Altså, her snakker vi minusgrader. Vi mannfolk er oss selv lik!
Den årlige introduksjonstilstelningen for medlemmer av diplomatkorpset.
Husker du i fjor?
Ja, dessverre. Det trakk ut en smule.
Fem timer!
Et øyeblikk, Deres Majestet.
De siste gjestene er i ferd med å ankomme.
Du ser godt ut.
Gjør jeg?
Selv i full stridsmundur?
De greiene pleide å bære deg. Nå bærer du dem. Nei, uff da!
Det går bra, jeg tar det.
-Hva skjer? -Glidelåsen.
Kan alle vennligst snu seg bort?
Hold opp!
Da er de klare for Dem, ma'am.
Mine egyptiske landsmenn,
Suezkanalen, som strømmer gjennom vårt hjemland lik en hovedpulsåre,
ble bygget av våre fedre og bestefedre,
og tilhører oss!
SUEZKANALSELSKAPET, PORT SAID
Men selskapet som hevder eierskap til denne kanalen, er britisk og fransk.
Vel, min påstand er at de ikke eier den.
De stjal den!
Jeg forestiller meg at jeg skulle ha møtt Ferdinand de Lesseps...
Det var kodeordet.
Ferdinand de Lesseps.
Ferdinand de Lesseps...
...ingeniøren som bygget denne kanalen i 1869...
INGEN ADGANG
SUEZKANALSELSKAPET
I mange år har vi kjempet for å avskaffe fortidens forhatte instanser,
de kolonimakter og despotier som rådet over oss.
Hva i svarte tror dere at dere driver med?
Ikke rør...
Men i kveld, kjære landsmenn, kan jeg med stolthet meddele dere...
Mine herrer!
-...at vi har tatt tilbake Suezkanalen! -Hendene over hodet, om jeg får be!
Den er nå i egyptiske hender!
Og den vil bli styrt...
...av egyptere!
For i dag er tiden omsider kommet.
Endelig skal vi bli befridd fra kolonitidens undertrykkere!
Frihet fra kolonialismens tyvradder!
Frihet!
-Å. -"Å" hva?
-Jeg våknet i denne sengen. -Ja, det gjorde du!
-Hvor får du den energien din fra? -Nei, si det.
Jeg kommer til å savne deg.
Kom og legg deg igjen.
Det går ikke, elskling. Jeg har tyve spretthopp igjen.
Du kan gjøre dem her.
Kan jeg?
Tja, hvorfor ikke?
-Nei, nei! Ut med dere! -Nei!
-Takk! -Ut, alle sammen.
Min bil eller din? Eller er det et tåpelig spørsmål?
Ja, det er det.
La gå. Kron og mynt om hvem som får kjøre tilbake?
Mynt.
Kron. Din kone. Du taper!
Så, så!
Hun og jeg kommer godt overens for tiden.
-Virkelig? -Ja, virkelig!
Gid jeg kunne si det samme.
Vi er så heldige at en av våre tidligere elever, nå vår statsminister,
er kommet for å dele et par ord med oss denne morgenen.
Sir Anthony!
Takk, sir Claude.
Det har vært mye snakk i det siste om hvor meget verden har endret seg
siden krigens slutt.
Og om hvor meget det britiske samfunnet har endret seg.
Eller at det sannelig burde endre seg...
...samt at steder som Eton ikke lenger burde anses som opphavsstedet
til Storbritannias lederskikkelser.
Noe jeg, som en brennende forkjemper av likhetsprinsippet
samt et reformvennlig medlem av det konservative parti, vil kalle
for det absolutte sludder og vås!
Om britiske ledere ikke lenger stammer fra Eton,
hvor skulle de så stamme fra?
Fremfor dere står den 16. statsminister i rekken med bakgrunn fra Eton.
Seksten av totalt førti.
Ingen dårlig prosentandel.
Harrow kan, for ordens skyld, bare skilte med syv.
Man kan selvsagt argumentere med at det gir et nokså begrenset sosialt spenn.
Men begrensninger i toppsjiktet er ikke nødvendigvis en ulempe.
Som enhver tjenestegjørende vil kunne bekrefte:
I krigens stund,
midt i kampens hete, trengs en forenklet uttrykksmåte.
Et felles språk og en felles forståelse.
Et klarsyn.
Gjennom utallige generasjoner har Eton skjenket Storbritannia det klarsynet.
Den kodeksen.
Dette felles språket.
Sir, Nasser har erobret kontrollen over Suezkanalen
og overtatt kanalselskapets kontorer.
Jeg er redd vi vil måtte avslutte der, mine herrer.
Rektor.
De ønsket å treffe meg, ma'am?
Ja. Jeg vil gjerne legge igjen dette brevet og denne gaven
slik at hertugen av Edinburgh finner dem.
Fortrinnsvis om bord på flyet. Kanskje i bagasjen hans?
Den sendes for seg. Jeg ville foreslå å legge dem i stresskofferten hans.
Ja, gjerne det. Gi meg beskjed når kysten er klar.
Det passer nå, ma'am. Han skal til skredderen sin,
så til lunsjklubben med orlogskaptein Parker.
-Ja. Det er jo torsdag i dag. -Ma'am.
...og husk riflene og ammunisjonen.
Ma'am.
Deres Majestet. Vi fikk nettopp en telefon fra Downing Street.
Statsministeren ber om å få treffe Dem umiddelbart.
-Beklager at jeg lot deg vente. -Deres Majestet.
Sent i går kveld stormet president Nassers mannskaper kontorene
til Suezkanalselskapet, og de har nå overtatt kontrollen over kanalen.
Han hevder selv å gjøre dette på vegne av det egyptiske folk.
I virkeligheten handler han som en tyv.
En ynkelig bølle som vil vise seg frem, til gagn for sovjeterne.
Vi har stått overfor verre kriser.
Passende mottiltak blir for øyeblikket iverksatt.
Vi skal simpelthen betale losene for å forlate sine poster.
-Losene? -Suezkanalens havneloser, ma'am.
Svært rutinerte sjømenn, britiske og franske,
som står til rors på skipene som entrer kanalen,
for å sikre trygg ferdsel gjennom de uhyre utfordrende og trange vannløpene.
Jeg skjønner.
Egypterne er intet sjøvant folkeslag.
De har hverken håndlaget eller mannskapene som trengs.
Ved å fjerne losene lammer vi rett og slett kanalen.
Og da går det ikke lang tid før...
...president Nasser kommer krypende, angrende og ydmyk.
Om du mener det, så.
Det gjør jeg, ma'am.
Det er litt av et sjansespill. Jeg håper du fortalte ham det.
-Hva? -Statsministeren.
Ja?
Å trekke losene ut av Suezkanalen.
Hvordan vet du at han akter å gjøre det?
Ikke si det engang. Kontakter fra "lunsjklubben" din.
Ikke ta den tonen.
Den slags informasjon må komme fra kilder i kabinettet.
Eller Utenriksdepartementet, eller etterretningstjenesten.
Vi har medlemmer fra alle mulige lag, kjære.
Jeg er ikke fullstendig overbevist om at den klubben gjør godt.
Den holder meg virksom og velorientert. Den holder meg ved mine fulle fem.
Den gjør svært godt. Vet du hvorfor kanalen er så krevende å navigere?
En annen gang.
Folk tror det er vanntrykket det står på, men hydraulikken er bare en del av det.
Kanalen er smal, og skipene store og ruvende.
Tidevannet veksler mellom døgnsyklus og sesongavhengighet.
Vindene pisker inn fra ørkenen så baugen alltid har været midt imot.
Losene må sørge for å holde helt stø kurs i nærmere 16 mil.
Hva er det du gjør? Sett dem tilbake.
Sir.
Det er tankskipene mine!
Det tar dem syv år å lære seg kunsten.
-Hvor skal du hen? -Jeg er trett.
Dette er vår siste kveld sammen på fem måneder.
Litt lenger. Litt lenger. Sånn, ja!
Hva er det der, Michael?
-Et DC-4. -Du er dyktig!
Du innser at vi nok en gang vil tilbringe julen hver for oss?
Jeg vet det. Ikke ideelt.
Og bursdagen til din datter, nok en gang.
Denne gangen skal jeg ikke glemme å ringe.
Og bryllupsdagen vår, nok en gang.
Hva vil du at jeg skal si, Eileen?
Du ble også henrykt da Philip tilbød meg jobben og mente det ville bli bra for oss.
Jeg forventet ikke at den skulle ta over livet ditt.
Jeg lover å gjøre det godt igjen når jeg kommer tilbake.
Ha det, pappa!
Ha det, pappa! Ha det!
Ha det!
-Hallo! -Deres Majestet.
-Velkommen om bord, sir. -Hallo.
Godt å se deg.
Men ja, dere, vi får ta ordentlig farvel.
Charles.
Vi har da ingen kameraer rundt oss nå, Charles?
Nei.
-Vær flink gutt og ta vare på din søster. -Det skal jeg.
Kom så, vennen min.
-Si ifra når De er klar, sir. -Takk.
Men ja, altså...
Vi skal ikke forsinke deg.
Ha en god reise.
-Går det bra? -Utmerket.
Den idioten som kom på å oppfinne ekteskapet, har mye å stå til rette for.
Du vet hva de sier...
Ekteskapet som institusjon er vidunderlig, men hvem vil vel bo på en institusjon?
Husk alltid at du har en familie.
President Nasser. En glede å treffe Dem.
Takk, løytnant. Men gleden er på min side.
I etterkant av president Nassers overtagelse av Suezkanalen
har russiske sjømenn strømmet i hopetall til Egypt.
De uovertrufne sovjetersjømennene lærer nå opp egyptiske loser,
som viser seg å være langt kyndigere sjømenn enn antatt.
Håpet om at mangel på britiske og franske loser skulle stenge vannløpene er oppgitt.
Storbritannia er seg i sentrum for den økte spenningen mellom øst og vest,
og med oljereserver nok til bare seks uker er situasjonen på hjemmebane desperat.
USA nekter å la seg trekke ytterligere inn i den tiltagende krisen.
Sovjetunionen har gitt Nasser sin støtte, og kommentatorene omtaler nå dette
som den alvorligste krisen verden har stått overfor siden annen verdenskrig.
-Ja? -Finansministeren er her, sir.
Harold.
Jeg er redd at når slike ulykker først kommer, så kommer de sjelden alene.
-Men fra alle hold. -Nettopp.
Og som verden nå er klar over,
har Nassers lurvete forsamling av deltidsloser
på et eller annet vis evnet å gjenvinne kontrollen over kanalen.
Og det som gjør situasjonen verre, er at de synes å ha fått hjelp fra russerne.
Unnslipper de med dette, vil de ha gjort oss til latter!
Nasser vil da være i stand til å stenge kanalen når enn han vil,
og med det hindre vår tilgang på oljen vi er fullkomment avhengige av.
Vi er nødt til...
Vi er nødt til å angripe!
Vi har ikke noe valg, vi må angripe. Omgående og målrettet.
Vi er nødt til å gjenopprette status quo.
Hva sier du?
At det er det rette å gjøre.
For landets del...
...og for deg personlig.
For å tre ut av Winstons omseggripende skygge.
"Den minste dreining er nok.
Slik gjøres strengen ustemt..."
"Og hør hvilken mislyd las klinge!"
Militær inngripen!
Det finnes kun én påvist løsning når man står overfor fascister.
Hør, hør!
Selv om vi alle gjerne vil berømme statsministeren for hans store tiltro,
synes han å glemme at militær intervensjon ikke er mulig
uten støtte fra De forente nasjoner.
En støtte vi ikke har.
Vi kan ikke gå til krig alene.
Nei, skal si dere ser stilige ut.
-Har dere alle presangene? -Ja!
Mamma hadde håpet å kunne bli med dere, men jeg ligger så veldig etter.
-Kunne du beklaget overfor Mrs. Parker? -Selvsagt, ma'am.
Kos dere, da.
Og oppfør dere!
Noen som vil leke bokstavleken i bilen?
Der har vi dere!
Pappa!
-Er det pappa? Skal vi snakke med ham? -Ja!
Hallo?
Nei. Klokken syv går fint.
Takk.
Det var ikke pappa.
Jeg er sikker på at han ringer senere.
Gratulerer til deg
-Hipp, hipp... -Hurra!
-Hvem vil ha et kakestykke? -Jeg!
-Hvorfor ringte ikke pappa? -Jeg vet ikke.
Han må være travelt opptatt.
Han er inderlig glad i deg.
Du vet det?
Legg deg til å sove.
Flink jente.
Hallo?
Skal jeg si deg den ene vesentlige fordelen
med å være Det engelske bowlingforbundets høye beskytter?
Fortell.
At de andre velynderne ofte viser seg for gamle eller for syke til å treffes.
Hvilket innebærer at jeg plutselig står uten noen lunsjavtaler.
Vel, jeg har nettopp våknet.
-Klokken er halv tolv. -Ja.
Jeg kom hjem klokken fire.
Jeg gav streng beskjed om at jeg ikke skulle forstyrres av noen. Uansett årsak!
Jeg aner en sammensvergelse for å drive meg fra forstanden.
Vi begynte på Mirabelle, før vi dro på 400 og avsluttet kvelden på Les Ambassadeurs.
Hvem er "vi"?
Bare Colin, Johnny, Judy Montagu.
Margot?
Er det mulig at du fremdeles er full?
Vet du, det tror jeg faktisk. En anelse.
-Du må være mer forsiktig. -Ja, absolutt.
-Øl og vin blir ikke fin. -Nei.
Jeg siktet til hvor du blir sett. Og med hvem.
Du drikker langt mer enn du pleide å gjøre.
Og hva tror du det skyldes?
At jeg er ulykkeligere enn jeg pleide å være?
Og hvorfor det? Fordi jeg fortsatt er ugift.
Og hvorfor det? Jo, fordi du nektet meg den perfekte ektemann.
Det er ikke rettferdig. Som din søster ville jeg gjerne sett deg gift med Peter.
-Hva behager? -Det var dronningmakten som forbød det.
For ikke å glemme at han var i overkant gammel.
-Og ikke stammet fra riktig... -Ikke våg å si "bakgrunn"!
Jeg tror bare at det muligens kunne hjemsøkt deg siden.
Ble Philip hjemsøkt av nazisøstrene sine?
Eller av sin sinnssyke mor, eller sin kvinnebedårende, konkursrammede far?
Hvordan går det med ham?
-Philip? -Ja.
Han har det bra, tror jeg.
Vet du ikke?
Hvor er han nå?
På Ceylon.
-Nei, Malaya. -Du vet ikke det heller.
Nei.
-Er det ille? -Det er litt merkelig.
En smule distansert. En smule kjølig.
-Skriver han ikke til deg? -Han er ingen stor brevskriver.
Det er ingen av oss.
Mike ringte fra Mombasa og sa de var vel fremme.
Hvem er Mike?
Privatsekretæren hans.
-Å ja, han lille australieren. -Ja.
-Hvilken oppfatning har du av ham? -Jeg vet ikke om jeg har noen.
Han er Mike.
Vi stod hverandre svært nær på Malta.
Det hender stadig at barna våre leker sammen.
-Philip sier han er fortapt uten ham. -Bare han ikke fortaper seg grunnet ham.
Hva skal det bety?
Det betyr at han har et visst rykte på seg.
-Hvem da, Mike? -Ja, Mike.
De er uadskillelige, han og den lumske osteopaten.
-Hvilken osteopat? -Han som kjenner alle.
Han arrangerer til stadighet slike "herrehelger", med...
-Skuespillerinner og... -Ballerinaer.
Ja.
Hvordan visste du det?
Jeg har ingenting imot å innrømme at alle andre milepæler jeg har nådd i livet,
som visekonge av India,
øverstkommanderende for de allierte i Sørøst-Asia,
endog øverste kommandant av den britiske flåten,
blekner i sammenligning med dette.
Å kunne stille på linje med min far, som admiral i marinen,
kjennes svært fyllestgjørende.
-Sir. -Jeg ba om at vi ikke skulle forstyrres.
Det er viseutenriksministeren, sir.
Han sa det hastet.
Jeg visste ikke hvem andre jeg kunne oppsøke.
Ikke tenk på det.
Bli med opp.
-Hei, elskling. -Ikke sitt oppe og vent, jeg blir sen.
Kos deg. Hvor er du på vei?
Skulle ikke begge parter få ha sine hemmeligheter?
-Jo. -Så la være å spørre.
Får jeg introdusere Anthony Nutting, viseutenriksministeren?
-Gleder meg. -Lady Mountbatten.
-Jeg har stor sans for utenriksaffærer. -Så, så, kjære.
Han er jo enda kjekkere enn Eden. Et kabinett av lekkerbiskener.
-Det var snilt av Dem. -Hvordan gikk prøvingen, kjære?
La meg betro Dem noe, Mr. Nutting.
Min ektemann bryr seg ikke om noe eller noen slik han bryr seg om sine uniformer.
Vi er så heldige å ha en ballsal i dette huset. Men er det vårt største rom? Nei.
Det er forbeholdt min manns uniformer.
Man kan bare spørre seg hva det hele skal veie opp for.
Jeg trodde det sa seg selv.
De gapende sår fremkalt av selv det flyktigste møte med deg, elskling.
Skal vi gå?
Jeg mener på ingen måte å tolerere Nassers oppførsel.
Mannen trenger åpenbart å bli satt på plass.
Det som bekymrer meg desto mer, er at statsministerens tilsvar til situasjonen
er av en personlig art.
Han tar dette dypt personlig og sikter mot den mest drastiske utvei, væpnet konflikt,
uten å vente på støtte fra en internasjonal koalisjon. Og i dag
ankom en delegasjon fra fransk regjering og etterretningstjeneste Downing Street,
i anledning hemmelige samtaler.
Man planlegger nok flere slike samtaler med israelske embetsmenn neste uke.
Hva står på menyen i dag?
Rekegryte eller krydderstekt krabbekjøtt,
etterfulgt av cassoulet à la jockeyklubben.
Lord Mountbatten, Deres Majestet.
Takk for at du kunne treffe meg.
Jeg er redd jeg har en bindende forpliktelse i teateret.
Vi spiser en tidlig middag før jeg drar.
Mamma er meget forurettet over ikke å ha blitt invitert.
Under normale omstendigheter kunne en slik forhastet krigserklæring
forklares som et ønske om å sikre ens ettermæle.
Han stod i skyggen av Winston så lenge
at en rask og vellykket krigshandling kunne ta seg godt ut for ettertiden.
I dette tilfellet tror jeg det dreier seg om irrasjonelle, personlige antipatier.
Disse to mennene, han og Nasser, har lagt hverandre for hat.
Resten av oss går bare med i dragsuget.
Hva vil du foreslå at jeg skal gjøre?
Under deres ukentlige audiens har du ham på tomannshånd.
Betrakt ham grundig, og lytt nøye til hva han har å si.
Les detaljene fra kabinettmøtene i minste detalj.
Gi uttrykk for hva du mener.
Jeg skal egentlig unngå å gjøre det.
Selv om det er av hensyn til rikets sikkerhet?
La gå. Jeg skal...
Jeg skal holde øye med ham.
Grundig.
Nøye.
I minste detalj.
Takk for maten.
Og du... Du må endelig gi meg beskjed
når jeg kan få sende deg en som kan sine saker.
Hva?
-Maten. -Hva er galt med den?
Den hører hjemme i en barnehage.
Alt som burde vært varmt, var kaldt, og alt som burde vært mykt, var hardt.
Det enset jeg overhodet ikke.
Og ærlig talt, Dickie, jo eldre og finere på det du blir,
desto simplere fremstår du.
-Har du hørt fra Philip? -Og hva med Philip?
Nei, nei, ikke et ord.
-De holder ham nok i ånde. -Ja, selvsagt.
Du giftet deg med en ustyrlig sjel.
Det gjorde vi begge.
Det har ingen hensikt å prøve å temme dem.
Mens vi bodde i India, skjedde det gjerne like foran nesen på meg.
Med Nehru, av alle mulige mennesker, mitt motstykke.
Ydmykelsen kunne ikke vært mer fullkommen.
Jeg vurderte selvsagt å avslutte det hele.
Men dernest forestilte jeg meg hvor skrint og ynkelig livet ville blitt,
og jeg innså at når man virkelig forguder et menneske...
...så uforbeholdent og uforbederlig som jeg tror vi begge gjør...
...så tåler man hva som helst.
Hvilket stykke skal du se?
Sa jeg at det var et stykke? Jeg mente en ballett.
Den kongelige ballett, strengt tatt.
Vi gav dem nylig en bevilgning, så jeg er nødt til å stille.
-Det er Giselle. -Danser ikke Galina Ulanova i den?
-Jo. -Da er du heldig! Hun er visst storartet.
-Ja vel? -Det er det de sier.
Man lurer på om De kunne tenke Dem å treffe Miss Ulanova.
Nei, ellers takk.
Jeg har laget litt te, om Hennes Majestet vil ha...
Hele mitt liv har jeg vært en forkjemper for fred.
Jeg har jobbet for fred, etterstrebet fred, forhandlet for fred.
Jeg kunne ikke opptrådt annenlunde, om jeg så ønsket det.
Og selv om vi nå står overfor...
SUEZKANALEN
...et ulovlig plyndringstokt...
HEMMELIG
...av en tyrann i Midtøsten...
ISRAEL VIL ANGRIPE EGYPT
...som truer både vår egen og mange andre nasjoners levevei,
er jeg fast bestemt på å finne en fredelig løsning.
GRENSEN TIL DET EGYPTISKE GUVERNEMENTET NORD-SINAI
TOPPHEMMELIG
DE ISRAELSKE STYRKENE
HAR GÅTT INN I EGYPT.
-Deres Majestet. -Statsminister.
-Situasjonen utvikler seg med stormskritt. -Sett deg, statsminister.
I de tidlige morgentimene i dag innledet den israelske hæren et angrep
inne på egyptisk territorium, på Sinaihalvøyen,
og nærmer seg nå omgående Suezkanalen.
Den egyptiske hæren har mobilisert et gjengjeldelsesangrep
som er i ferd med å iverksettes.
Hennes Majestets regjering har fastsatt en tidsfrist overfor både Israel og Egypt
for å innstille samtlige krigshandlinger,
samt la de anglofranske styrkene slippe inn i landet for å opprettholde freden.
Israelerne er villige til å etterkomme kravet om egypterne gjør det. Dessverre...
...har president Nasser så langt nektet.
Når går denne tidsfristen ut?
I morgen tidlig, ma'am.
Og hva blir neste skritt, etter din oppfatning?
Militær inngripen, ma'am.
-Krig? -Nettopp.
I den hensikt å opprettholde freden.
Det er det riktige å gjøre, ma'am.
Nasser spiller hasardspill med hele verdenssituasjonens stabilitet.
Vel... Du skal ha takk for forklaringen.
Men før du går, har jeg et par spørsmål.
Da du fortalte at israelerne hadde innledet et angrep,
virket du ikke overrasket.
Hvorfor skulle jeg blitt overrasket?
Om jeg ikke tar helt feil, har israelernes holdning alltid vært
at de aldri ville gått til det skritt å innlede et angrep på egen hånd,
av frykt for brudd på de diplomatiske forbindelsene.
Og like fullt har de gått hen og gjort nettopp det,
noe som tyder på at de enten har skiftet mening...
...eller at det har forekommet en form for maskepi.
Har vi det?
Har vi... hva da?
Drevet maskepi med Israel?
På noe vis?
For seks dager siden...
...var denne regjeringen i møter med representanter
for fransk og israelsk regjering, i en liten landsby i utkanten av Paris,
der et dokument ble undertegnet.
Sèvres-protokollen.
Den sammenfatter planene for en koordinert offensiv mot Egypt,
hvorved den israelske hæren kan angripe den egyptiske hæren nær Suezkanalen,
slik at de anglofranske styrkene gis anledning til å gripe inn.
-Hvem andre kjenner til dette? -Utvalgte kabinettmedlemmer.
-Overordnede medlemmer. -Men ikke Parlamentet?
-Nei. -Eller De forente nasjoner?
Når innledes dette?
Luftangrepene begynner i morgen.
-Vil du ikke gi det mer tid? -Nei, ma'am.
Det riktige for oss vil være å slå til nå, og slå til hardt.
Jeg hadde rett angående Mussolini.
Jeg hadde rett angående Hitler, og jeg har rett angående denne karen.
Har jeg Deres støtte?
Statsministeren har alltid monarkens støtte.
Deres Majestet.
Amen.
Tekst: Hilde Jørgensen