UN SERIAL ORIGINAL NETFLIX
CASTELUL WINDSOR, 1940
Maiestate !
Suveranul e întotdeauna persoana care dă tonul unei mese.
E strict interzis să începeți să mâncați
înainte ca el să ia prima înghițitură.
Da, domnișoară.
În timpul mesei, pe parcursul primului fel,
vorbiți numai cu persoana așezată în dreapta voastră.
E timpul pentru prorector, Lilibet.
COLEGIUL ETON
Veniți, Alteță !
"Constituția are două elemente",
scria Walter Bagehot în 1867.
"Cel eficient și cel demn."
Care dintre ele e monarhul ?
Alteță...
- Cel demn ? - Foarte bine !
Cel eficient are puterea de a crea și pune în execuție politici
și răspunde în fața electoratului.
Ceea ce îi afectează pe toți trebuie aprobat de toți.
Cel demn îi conferă celui eficient însemnătate și legitimitate
și răspunde doar în fața...
- Lui Dumnezeu. - Exact !
Cele două instituții, Coroana și guvernul, elementul demn și cel eficient,
funcționează doar când se susțin reciproc,
când au încredere una în cealaltă.
Puteți sublinia asta.
ÎNCREDERE
- Le predați asta și celorlalți elevi ? - Nu, doar vouă.
Iată ce le predau lor.
Acestea sunt subiecte de examen.
- N-ar trebui să știu aceste lucruri ? - Nu, doamnă.
Sunt lipsite de demnitate.
REZOLVAȚI ECUAȚIA
CUNOAȘTEREA ESTE PUTERE
Văd că dl Einstein s-a răzgândit iar.
Savantul.
Știu cine e, dar în ce privință s-a răzgândit ?
Acest lucru mi-e mai puțin clar, însă toată lumea se agită enorm.
La vremea educației mele,
l-am întrebat pe prorector dacă n-ar trebui
să alocăm puțin timp pentru literatură, filozofie, științe.
A considerat că sunt oricum destul de ocupată.
Dar nu crezi că ar fi trebuit să învăț aceste discipline ?
De ce ?
Nu e de datoria omului să cunoască anumite lucruri ?
Ai foarte multe alte calități. Nu-ți poate cere nimeni să știi totul.
Dar tocmai asta e, mamă, nu știu aproape nimic !
Știi când să te abții să vorbești. E mai important decât orice.
Ar fi fost suficient dacă aș fi avut o viață normală,
dar acum petrec mult timp cu politicieni și oameni de stat
și trăiesc cu groaza că voi rămâne singură cu ei.
La fel era și scumpul tău tată.
Ar fi plăcut, dacă nu să fii competent,
măcar să nu fii silit să îndrepți conversația
spre câini și cai, de fiecare dată.
Sosește prim-ministrul, doamnă.
Partea bună cu el e că nici nu trebuie să deschizi gura.
Așa e.
Doar să zâmbești politicos cât perorează el.
Poate știți, Maiestate, că anul acesta mă pensionez.
Da ? După cât timp ?
33 de ani, în slujba a patru suverani.
Curtea e de neimaginat fără tine.
Sunteți prea bună. Tranziția a fost însă pregătită.
Formarea adjunctului a început de mult.
- Ai doi adjuncți ? - Da, doamnă.
- Cel principal și cel secundar. - Moștenitorul și rezerva.
Întocmai.
Înainte de a discuta despre aceste lucruri,
aș vrea să știi că îți suntem profund recunoscători
pentru îndelungul serviciu.
Mulțumesc, doamnă.
Tatăl meu se baza pe tine, așa cum știi,
iar în scurta noastră colaborare, am văzut că și eu aș putea.
Meriți însă să te odihnești.
Cred că pot lucra bine cu Martin Charteris.
- Martin Charteris ? - Da.
Presupun că-ți vei da acceptul.
Martin e secretarul personal adjunct, rezerva.
Michael Adeane e cel principal, moștenitorul de drept.
Da, însă am mai lucrat cu Martin.
Cunosc acest fapt.
Michael va înțelege, sunt sigură, că am o relație preexistentă cu Martin
și nu se va simți lezat.
Martin e mai tânăr, e alegerea firească.
Dacă așa dorește Maiestatea Voastră...
Domnule prim-ministru, regret că v-am făcut să așteptați.
Nicio problemă.
- Văd că v-ați găsit tovărășie. - Da.
Honey, Sugar, Pippin, spuneți "la revedere !" Mulțumesc, Tommy.
Începem ?
Săptămâna asta, doamnă, o chestiune le umbrește pe toate celelalte.
Sovieticii și bomba lor cu hidrogen.
Avem confirmarea că au făcut teste în deșertul din Kazahstan.
E vital să se acționeze rapid pentru a garanta pacea
și e vital ca noi, britanicii, să fim liderii acestui demers.
Am fost mereu cel dorit de toți în încăpere cu rușii,
fiindcă Stalin discuta numai cu mine.
Cum el s-a dus, există marele pericol
ca Eisenhower să-și asume rolul de lider.
Ar fi rău ?
O catastrofă, doamnă ! Din toate motivele vădite.
Desigur.
Amintiți-mi motivele vădite.
Rusia...
...e un imperiu vechi, măreț, care pretinde și merită respect.
Americanilor le place să fluture bâta și să vorbească pe ton ridicat.
În chestiunea guvernării lumii, deocamdată, nu sunt pregătiți.
Au nevoie ca o putere mai veche, cu mai multă experiență,
să-i călăuzească, să-i școlească.
Puțină școală ne-ar folosi tuturor.
În acest scop, i-am cerut secretarului de Externe să meargă la Washington
și să organizeze un summit între mine și Eisenhower,
la care să inițiem discutarea unei tactici comune
pentru a-i readuce pe ruși în familie.
- Credeți că va face față ? - Eisenhower ?
Nu, secretarul de Externe.
N-am avut de câteva generații secretar de Externe mai bun ca Anthony.
Așa e, dar am auzit că e foarte bolnav.
Nu mi-ar plăcea deloc gândul că țara nu e pe mâini bune
și nu e condusă de oameni sănătoși.
Suntem bine amândoi, doamnă, vă asigur.
După primele indicii, bomba testată a fost
un model Sloika cu fisiune și fuziune,
pe bază de deuterură de litiu 6 și uraniu 235,
cu o energie degajată de 400 kilotone.
Hrușciov susține că arma e gata de folosire imediată,
putând fi lansată dintr-un bombardier.
S-a lăudat cu asta în fața Comitetului Executiv.
Și o credem ?
Ultimele informații ale CIA par să o confirme,
știindu-se că ruși își intensifică
producția de bombardiere cu rază lungă de acțiune...
Vă simțiți bine, domnule ?
Servieta mea, te rog... Dă-mi servieta !
Poți, te rog ?
Ar trebui s-o facă un medic, domnule.
Găsește o venă ! Hai !
Putem spune cu certitudine că energia degajată de Joe 4
s-a aflat în intervalul de 400-500 kilotone.
Sursele de spionaj sugerează că rușii au folosit modelul stratificat,
similar cu cel folosit de noi la detonarea lui "Ivy Mike", în '52,
ceea ce concordă cu raza exploziei.
Secretarul de Externe britanic.
Domnilor, ce vedem nu e doar un om adormit,
ci o metaforă tristă.
Al doilea om, ca putere,
în țara care a fost cândva cea mai puternică din lume.
Ce are pe braț ?
Pare a fi sânge, domnule.
Dumnezeule mare !
- Colonelul Charteris, doamnă. - Maiestate...
- M-ați chemat ? - Da. Ia loc, te rog !
După cum sunt sigură că știi,
Tommy Lascelles ne va părăsi curând, pentru a-și începe binemeritata pensie.
Plecarea lui va lăsa un anumit gol.
Da.
Mă întrebam dacă te-ar interesa să umpli acel gol.
- În ce calitate, doamnă ? - Ca secretarul meu personal.
- Aș fi încântat, dar... - Dar ce ?
Cum rămâne cu Michael Adeane ?
- Ce e cu el ? - El e succesorul firesc.
Speram să fie posibil ca, măcar o dată, să decid singură.
Există doi secretari personali între care să aleg.
Întâmplător, îl prefer pe subordonat.
Așadar considerăm chestiunea rezolvată ?
Presupun că da.
- Mă bucur. - Vă mulțumesc.
Între timp, pot face ceva ?
Nu. Mulțumesc, Martin.
De fapt, Martin...
Un profesor particular.
- Doamnă ? - Aș vrea să angajez unul.
- Într-un domeniu anume ? - Educație generală.
- Mă gândesc la câteva nume. - Mulțumesc.
Martin, de preferință să nu fie prea searbăd.
Să aibă simțul umorului.
Am înțeles.
ELISABETA R
Durerea nu mi-e străină, Winston, dar asta a devenit intolerabilă.
Am nevoie de operația corectoare.
Și "operația corectoare" trebuie făcută neapărat la Boston ?
Acolo e cel mai bun om. Singurul.
Americanii se pricep mai bine să rezolve problemele de vezică biliară,
în virtutea alimentației lor bogate în grăsimi.
Rămân fără tine pentru summitul cu Ike !
- N-o poți amâna ? - Nu pot.
În plus, te declari de câtva timp capabil să ții cârma corabiei fără mine.
În glumă, băiete dragă, când devii rebel și încrezut !
Știi ce mult mă bazez pe tine.
- Da, știu. - Și ?
Mi-ar plăcea, totuși, s-o repeți.
- Poftim ? - Aș vrea să repeți, astfel încât...
...să audă toți cei care ne ascultă convorbirea. Spuneai...
Că...
Mă bazez pe tine, Anthony.
Pentru ce ?
Pentru judecata ta.
- Și altceva ? - Integritatea și loialitatea ta.
Mai tare, te rog.
Bine, recunosc, am nevoie de tine acolo, Anthony !
Suntem toți de acord cu asta ! Am nevoie de tine.
Iar eu am nevoie de operație, Winston. Miza e viața mea.
Îmi pare rău.
Domnule prim-ministru...
- Maiestate, profesorul Hogg. - Cine ?
Colonelul Charteris a spus că îl așteptați.
Da !
- Maiestate... - Dle profesor Hogg...
În noua mea viață cotidiană,
trebuie să petrec perioade lungi singură, cu oameni de stat,
oameni ca dumneata, cu un intelect de excepție,
care au ajuns pe culmile profesiei lor prin inteligență și capacități.
Există adesea momente
în care discut cu acești oameni evenimentele momentului
și mă simt...
...pe picior greșit,
întrucâtva dezavantajată, pentru că...
...nu-i pot urmări
sau nu știu ce se află în spatele unui lucru.
Aceasta nu e viață,
să fii neinformat, la mâna altcuiva întru totul.
Exact. De aceea, speram să mă ajuți să devin ceva mai competentă,
să mă simt mai puțin dezavantajată,
să umpli...
...o parte din goluri.
Dacă Maiestatea Voastră e bună să-mi spună cam până unde a ajuns...
- Când ? - Cu educația voastră.
- În ce sens ? - Ce examene ați dat și ați luat.
Ca să știu mai bine la ce nivel să plasez lecțiile noastre.
Examenul de bacalaureat, de exemplu.
Bine, atunci examenul după zece clase.
Nu.
Poate vreun echivalent al acestora, obținut prin educație în particular ?
Înțeleg.
Doamnă, Maiestatea Sa Regina.
Ce surpriză !
Cărui fapt îi datorez plăcerea ?
Am venit ca să te întreb ceva referitor la educația mea.
Ce e cu ea ?
- N-am primit-o deloc. - Ba ai primit.
Cusut, broderie și poezii recitate cu Crawfie ?
Asta nu e educație !
Ai studiat ani mulți, în particular, cu prorectorul colegiului Eton, scumpo !
Chestiuni ce țin de Constituție.
Sora ta a studiat incomparabil mai puțin.
Mamă, mă refer la o educație obișnuită, cu discipline obișnuite.
Ai primit educația potrivită unei femei de condiția ta.
Care nu m-a pregătit deloc pentru viața de acum.
Te-am învățat să fii o lady, o prințesă.
Ce vrei, o diplomă ?
Nimeni nu vrea o intelectuală sau o conferențiară universitară ca suverană.
Poporul vrea o regină !
Da, o regină disperat de nepregătită
să facă față oamenilor pe care trebuie să-i întâlnească !
Ce legătură are asta cu mine ?
Cum mi-ai putut face așa un rău ?
Îmi critici comportarea ca mamă ?
M-aș fi așteptat să te gândești
înainte să arunci cu pietre pe această temă.
Ce vrei să spui ?
Nu te văd deschizând drumuri la acest capitol !
Nu e corect !
În plus, credeam că am depășit
perioada atacurilor ieftine la adresa părinților.
Te-am educat cum am crezut de cuviință eu și tatăl tău.
De ce n-am insistat mai mult ?
Nu ne-a recomandat-o nimeni, nici măcar prorectorul !
Nu forța ceva ce nu vine firesc, dragă !
Eu așa am învățat.
Fiecare dintre noi trebuie să-și accepte limitările.
Iată-l, apartamentul gratuit aparținându-i secretarului personal al reginei !
- Noul nostru cămin. - Cât de mult din parter avem ?
Tot, inclusiv camerele din fund.
Fetele vor fi fericite aici.
Acum, să plecăm.
- Nu vreau să ne vadă cineva. - De ce ?
E o indiscreție.
- Încă n-am primit postul. - Ce zici de copacul acela ?
Ia toată lumina.
Presupun că s-ar putea cere tăierea unor crengi.
O ceri ?
Nu văd unde e graba, dar da, o pot cere. Discret.
Dumnezeule mare !
E doar un accident vascular cerebral. Unul minor, Bobbety.
Mă refac însă cu iuțeală.
Nu-mi pari prea refăcut.
- Cine știe ? - Nimeni.
Și nimeni nu trebuie să știe, în niciun caz regina.
Poftim ?!
I-am promis că țara ei va avea mereu un bărbat sănătos la cârmă.
Mă cunoști, Bobbety, sunt om de cuvânt.
Dar nu i-o poți ascunde !
Ești șeful guvernului care conduce țara în numele ei !
Nu crezi că va mirosi ceva dacă nu mergi la întrevederea particulară ?
La palat s-a anunțat că sunt răcit.
Răcit ?!
Jock, îți dau voie să agravezi diagnosticul. Gripă.
- Domnule... - Nimic mai mult !
Și întâlnirea cu Eisenhower, la Washington ?
Din păcate, întrucât nu mi se dă voie să zbor cu avionul, nu am de ales.
- O amâni ? - Ești nebun ?!
Situația cu rușii e într-un echilibru cât se poate de delicat
și cere cu disperare influența mea !
Nu !
Trebuie să-l aducem pe Eisenhower aici.
Cum vezi, Tommy, nu există altă cale. Ce zici de 12 iulie ?
- Mă îndoiesc. - Atunci 13 ?
- Iarăși, mă îndoiesc. - Atunci 14 ?
Pot să-i prezint ideea, Bobbety, dar nu-ți face mari speranțe.
Mizez pe puterea ta de convingere.
La revedere !
Iertare că vă deranjez, doamnă,
dar m-a sunat lordul Salisbury, cu o solicitare neobișnuită.
Președintele Eisenhower are un summit cu prim-ministrul la Washington,
dar dl Churchill a răcit rău, și medicul i-a interzis să zboare.
Întâlnirea e considerată de maximă importanță.
Așadar cei din Downing Street se întreabă dacă i-am putea ajuta.
- Cum ? - Invitându-l pe președinte aici.
- Unde ? - Aici, la palatul Buckingham.
La un banchet de stat, săptămâna viitoare.
Se crede că, până atunci,
Winston se va întrema suficient.
Intenționam să merg la Sandringham.
Mă tem că ar însemna câteva zile de amânare.
Putem face invitația prin ambasadorul nostru din Washington.
- Avem undă verde, doamnă ? - Da.
Atunci, vă rog să mă scuzați, trebuie să mă mobilizez.
DRAGĂ WINSTON, M-A ÎNTRISTAT VESTEA
Tommy, ai o clipă, să discutăm ceva urgent ?
Mă tem că nu, am de organizat un banchet de stat.
Dacă suportă amânare...
Cred că-mi vei împărtăși alarmarea când vei auzi.
Se pare că Martin Charteris te va înlocui
ca secretar particular al Maiestății Sale, nu eu.
Poftim ?! Cine spune ?
Margaret Colville, soția lui Jock Colville,
care joacă bridge cu Alice Jameson, doamnă de companie,
care, poate știi, joacă tenis cu Mary Charteris.
De ce aș ști așa ceva ?
Mă rog, sunt atât de siguri de numire, încât Mary a îndrăznit chiar...
Nu-mi spune.
A discutat cu grădinarul-șef al palatului despre copacul din fața ferestrei mele.
Da.
Spune-i lui Martin să vină la mine,
dacă el și soția lui nu sunt prea ocupați cu măsurarea covoarelor și perdelelor
pentru casa care încă îmi aparține.
- Avem undă verde. La treabă ! - Domnule...
STIMATE DOMNULE PREȘEDINTE
AM TOATĂ ÎNCREDEREA
- M-ai chemat, Tommy ? - Da. Ia loc, te rog !
Martin, de cât timp lucrezi la palat, de trei ani ?
Credeam că atât ajunge ca să înveți cum merge treaba,
să înțelegi regulile și cum se procedează.
Cred că înțeleg.
Dovezile arată contrariul.
Maiestate, profesorul Hogg.
- Maiestate... - Domnule profesor...
Știu că urma să pregătești lecții cu un caracter mai general,
dar se pare că voi avea nevoie de niște cunoștințe mai specifice.
- Pe ce temă ? - Președintele Eisenhower.
Va sosi peste câteva zile și va trebui
să stau lângă el și să conversez cu el.
Trebuie să știu ce fel de om e și ce îl interesează.
Complexul militar-industrial, doamnă.
Poftim ?
Ca amenințare pentru guvernele democrate.
Asta îl preocupă cel mai mult.
- Ceva mai ușor, poate ? - Golful.
- Altceva ? - Pictura în ulei.
- Am auzit că pictează peisaje. - N-o fac toți ?
Maiestate, îmi acordați 24 de ore pentru documentare și apoi revin ?
Da, desigur.
A fost botezat, nu-i așa ? Cu doar șase luni în urmă.
Da, parcă am citit despre asta. Prezbiterian.
- Oare a fost cufundat ? - Cufundat ?
În apa unui râu, complet.
Dacă m-ar atrage pariurile, aș spune că da.
Te atrag ?
Ocazional, doamnă. La Derby și la Grand National.
Cum ți-a mers anul acesta ?
La National, destul de bine. Am pus pariu dublu pe "Early Mist".
Felicitări ! A câștigat cu 20 de lungimi. Și eu îl admir pe dl O'Brien
și ceea ce face la Grajdurile Ballydoyle.
- Pe cine ? - Pe antrenor.
- Nu de aceea ai ales calul ? - Nu. Mi-a plăcut numele, atât.
Înțeleg.
- Revin peste 24 de ore. - Mulțumesc.
"M-a întristat vestea că, în ultimele zile,
ai fost mai puțin sănătos decât de obicei..."
- Nu e frumos ? - Ba da.
"Și că eforturile tale neobosite în numele acestei țări au dus
la această neplăcere temporară."
Neplăcere temporară !
Cât anume știe ea ?
După tonul scrisorii...
Winston !
- Crede că sunt răcit. - Răcit ?
Da. Dacă ar ști adevărul, m-ar invita să mă retrag.
- Bine ! - Ar trebui găsit un înlocuitor.
Înlocuitorul nepotrivit, fiindcă omul potrivit...
- Anthony ! - E și el invalid pe moment.
Poate fi periculos să știi prea multe.
Vrei să spui că, în acest moment,
țara nu are nici conducător, nici conducător adjunct sănătoși ?
Mai încet !
- Dar... - Intră !
Vești bune, domnule ! Eisenhower a acceptat.
Ați avut dreptate,
americanii n-au putut refuza o invitație de la palat.
Și-au adaptat programul.
Minunată veste !
Stai în pat, Winston !
- Minunată ! - Stai în pat, scumpule !
- Bine. - Stai în pat !
Dacă vine Ike, pot fi iar lider.
- Winston ! - Asta contează !
Să fiu în aceeași cameră cu Ike, ca să putem...
Întoarce-te în pat !
...pune bazele unei păci reale, durabile cu rușii !
Ce-ar fi să recunoști adevărul, că te-ai luptat cu moartea,
și să-i spui reginei ?
Winston...
EISENHOWER, OMUL ȘI SIMBOLUL DE JOHN GUNTHER
- Cât de grav e de data asta ? - E imposibil de spus.
Mă tem că acum trebuie să-i amânăm pe americani.
Desigur.
- Și să-i spunem reginei. - Nu.
Am mers prea departe pentru asta.
Dacă Eisenhower nu vine, dăm vina pe el, nu pe Winston.
Regina nu trebuie să afle cât de mult i-am ascuns.
Pregătiți-vă pentru inspecție !
Iertare că vă deranjez, doamnă.
Downing Street mi-a cerut să vă informez, în primul rând,
că președintele Eisenhower nu mai poate să părăsească Statele Unite,
din cauza unei crize politice interne.
Ce ușurare !
Și că prim-ministrul încă n-a scăpat de răceală.
Nu va participa azi la întrevederea particulară.
Într-adevăr ? Doamne !
Lipsește de la întrevedere pentru a doua oară, consecutiv.
- Nu-i stă deloc în fire. - Într-adevăr.
Martin, te simți bine ?
Maiestate, am avut ocazia să reflectez
la amabila voastră propunere de a vă deveni secretar particular.
Mă tem că trebuie s-o refuz.
De ce ?
În acest caz, cred sincer că Michael vă va sluji mai bine.
Ba nu.
- Doamnă ? - Nu crezi acest lucru.
Nici n-ai putea să-l crezi vreodată.
Dintr-un motiv întemeiat. Nu e adevărat.
Ți-a vorbit Tommy Lascelles ?
- Doamnă... - Ți-a vorbit.
Și ce a avut de spus ?
Că trebuia să refuz pe loc.
Că nu respect și nici nu înțeleg tradiția și protocolul palatului
și că trebuie să fie Michael Adeane.
Așa a spus ?
Scuză-mă o clipă, Martin.
Intră !
- Maiestate... - Uite ce e, Tommy.
Nu pot înfrumuseța adevărul. Îl prefer pe Martin.
- Nimic rău în asta, doamnă. - Într-adevăr.
Sunt de aceeași părere.
Ar fi însă o greșeală.
- Îmi poți spune de ce ? - Vă rog...
Lucrurile se fac aici într-un anumit fel.
Există o ordine creată de-a lungul generațiilor.
În Casa Windsor, individualismul
și devierile de la procedură nu trebuie încurajate.
Duc la catastrofe precum abdicarea.
Abdicarea și alegerea secretarului privat nu intră în aceeași categorie.
Vă contrazic.
Așa cum știți, l-am slujit pe unchiul vostru.
Putreziciunea pleacă din lucrurile mărunte.
Dacă procedezi greșit o dată, e mai ușor să recidivezi.
Dacă faci alegerea individualistă o dată, e ușor s-o repeți.
Unchiul vostru a început
prin a folosi palatul Buckingham doar ca birou
și York House ca reședință.
Apoi a încetat să meargă la biserică, a hotărât să vândă Sandringham,
a îndepărtat curteni care îl slujiseră pe tatăl său,
în favoarea unor solicitanți mai tineri și lingușitori.
Nimeni n-a anticipat atunci abdicarea,
dar orgoliul, încăpățânarea,
individualismul, putreziciunea prinseseră rădăcini.
- Eu și Martin ne înțelegem. - Nu neg acest lucru.
Aș simți că am un aliat,
aproape un prieten, într-un context ce pare uneori foarte...
Ei bine...
Următorul pe scara ierarhică, adjunctul meu cu vechime mai mare
și moștenitorul firesc e Michael.
- Omul tău. - Omul potrivit.
Dar, ca întotdeauna, ultimul cuvânt vă aparține, doamnă.
A telefonat cineva de la palat, solicitând o întrevedere particulară.
Regina vrea să discute cu dv., domnule.
Cu mine ?
Despre ce e vorba, Patrick ?
- Nu știu, domnule. - Un indiciu ?
Maiestate, dl Colville.
- M-ați chemat, Maiestate ? - Da, Jock.
Mi-ai fost secretar personal doi ani, înainte de Martin Charteris.
Da.
Și am rămas cu impresia că ne-am înțeles întotdeauna bine
și am putut să vorbim deschis unul cu celălalt.
- Desigur. - Și să avem încredere unul în celălalt.
Să fim sinceri când apar chestiuni importante.
Înainte să mai adăugați ceva, Maiestate, dați-mi voie să spun că regret profund.
A fost un chin.
Am încercat să-i împiedic, le-am spus părerea mea,
dar au insistat să vă ascundem adevărul.
După al doilea, eram decis să vi-l dezvălui.
- Al doilea ce ? - Accident vascular cerebral, doamnă.
Dar au insistat iarăși să nu spună nimeni nimic.
Înțeleg.
Și cine a fost cel care a insistat ?
Lordul Salisbury, doamnă.
Și prim-ministrul însuși,
în rarele momente de conștiență.
Înțeleg.
Despre acest lucru ați vrut să discutăm, nu-i așa ?
Nu.
Te-am chemat să discutăm dacă să-l iau pe Michael Adeane
ca secretar particular, în locul lui Martin Charteris.
Dar ce mi-ai spus acum e mult mai important.
- Nu se poate ! - Ba da.
Ce moșnegi vicleni !
Mai rău decât vicleni, nu crezi ?
E întrucâtva neconstituțional.
- Ce aveți de gând să faceți ? - Nimic, desigur.
Asta e treaba mea.
- Să nu fac nimic și să tac mereu. - Da ?
Iertați-mă, doamnă, n-am mai citit de mult Constituția,
dar, în astfel de circumstanțe, nu aveți și datoria de a acționa ?
- Mă îndoiesc. Ar trebui să verific. - Cred că știți foarte bine.
Da, o am.
Dar nu pot să-i convoc pe cei mai inteligenți bărbați din țară
și să-i muștruluiesc ca pe copii.
De ce nu ? Aveți dreptate, iar ei au greșit.
Da, dar mă depășesc cu mult în inteligență.
M-ar învinge la argumentație, la gândire și la abilitate.
Aici nu e vorba de educație sau de inteligență,
ci despre integritate și principialitate.
Spuneți că nu aveți ce vă trebuie ca să-i înfruntați pe acești oameni.
Aveți.
Ați fost instruită ani mulți în chestiunile de finețe ale Constituției.
O cunoașteți mai bine ca mine, mai bine ca noi toți.
Aveți singura educație care contează.
Ce propui să fac ?
Să-i convocați și să-i muștruluiți ca pe copii.
De ce ar suporta așa ceva ?
Pentru că sunt bărbați englezi din clasa superioară.
O muștruluială de la dădacă e ceea ce-și doresc cel mai mult.
Neconvențional până la capăt, domnule profesor.
Mulțumesc.
Am nevoie urgentă de ceva de la castelul Windsor.
Cel puțin, acolo cred că e.
Poate fi la Sandringham sau la Balmoral.
- Sau aici. - Doamnă...
ELISABETA CONSTITUȚIA
Lord Salisbury, vă rog.
Dacă sunteți bun, domnule prim-ministru...
Doamnă...
Am fost informată că săptămâna trecută, timp de câteva zile,
prim-ministrul meu a fost inapt,
la fel și secretarul de Externe.
Și că ați conspirat să-mi ascundeți aceste informații.
- Maie... - Guvernarea nu e treaba mea, da.
Dar e treaba mea să asigur o guvernare corespunzătoare.
Cum pot s-o fac, dacă miniștrii mă mint, complotează și-mi ascund adevărul ?
M-ați împiedicat să-mi fac datoria !
Ați încurcat, prin înșelăciune, buna funcționare a Coroanei !
Cum ați putut ?!
Răposatul meu tată vă prețuia mult.
Credea că zicala "Istoria ne învață să n-avem încredere în niciun Cecil"
e profund nedreaptă.
Poate că nu.
Puteți pleca.
Domnule prim-ministru...
Vă rog...
Maiestate, prim-ministrul.
Maiestate...
Winston...
Sunt o femeie tânără, aflată abia la începutul unei funcții publice.
N-aș îndrăzni vreodată să-i fac morală
unui bărbat mult mai vârstnic, care a dăruit atât acestei țări.
Totuși,
ai participat la încoronarea mea.
Da.
Așadar ai auzit cu propriile urechi când am depus jurământul solemn
de a guverna popoarele regatului meu
după legile și tradițiile fiecăruia.
Una dintre aceste tradiții spune că prim-ministrul lor ales ar trebui
să fie rezonabil de sănătos la trup și la minte.
Nu pare o pretenție exagerată.
Nu.
Se pare însă că, în ultimele săptămâni, n-ai fost sănătos la trup și la minte
și că ai ales să-mi ascunzi această informație.
O decizie care pare să trădeze nu doar legământul de încredere
între noi și instituțiile pe care le reprezentăm amândoi,
ci și relația noastră personală.
ÎNCREDERE
În 1867, Walter Bagehot a scris:
"Constituția are două elemente,
cel eficient și cel demn."
Monarhul e elementul demn, iar guvernul, cel eficient.
Cele două instituții funcționează doar când se sprijină reciproc
și au încredere una în cealaltă.
Ceea ce ai făcut,
încălcarea acestei încrederi, a fost un lucru iresponsabil,
cu posibile consecințe grave pentru securitatea acestei țări.
Te simți mai bine acum ?
- Da. - Mă bucur.
Dar te-ai însănătoșit suficient, încât să fii apt pentru funcție ?
Te rog să-ți cumpănești răspunsul
în lumina respectului cuvenit rangului și funcției mele,
nu al celui sugerat poate de vârsta mea și de sexul meu.
Doamnă...
Vă privesc acum și îmi dau seama
că se apropie cu repeziciune momentul de a mă retrage din funcție,
nu pentru că aș fi bolnav sau inapt pentru îndeplinirea îndatoririlor,
ci fiindcă sunteți pregătită.
Ca urmare, mi-am făcut datoria față de tatăl vostru.
Cu încuviințarea și iertarea voastră,
voi continua să slujesc drept liderul guvernului Maiestății Voastre.
Maiestate...
Alo !
Bună !
Unde ai fost ?
La meciul de crichet caritabil pentru Asociația Națională a Terenurilor de Joc
și la aerodrom, am făcut niște tonouri.
Fără aprobarea parlamentului, nu spune nimănui.
Pentru ce te-ai îmbrăcat ?
Avem banchet de stat diseară, n-ai auzit ?
A fost anulat, n-ai auzit ?
Hristoase, de ce nu-mi spune nimeni nimic ?
Dacă n-ai lipsi atât...
Am citit două cărți despre Eisenhower !
- Serios ? - Nu.
Arăți bine.
- Da ? - S-a schimbat ceva.
- Ce ? - Nu știu. Pari...
Îți recomand să-ți alegi cu grijă cuvintele.
Parcă mai înaltă. Sau am intrat eu la apă ?
N-ai intrat deloc la apă, scumpule.
Unde mergi ?
Am o întrevedere cu noul meu secretar particular.
- Spune-i s-o șteargă ! - Nu pot.
Și ce să fac în schimb ?
Există două variante.
Ori fac rost de picioroange, ca să ajung la înălțimea noii mele soții...
Ori ?
Ori...
Ar putea să îngenuncheze.
REGINA
Dle maior Adeane, Maiestatea Sa solicită o amânare a întrevederii.
- Înțeleg. - Până mâine.
Prea bine.