ДЯКУЮ, НАСТУПНИЙ
#НАСЬОМОМУНЕБІ
Колись давно
у далекій землі,
у дуже холодній країні далеко від Стамбула,
одного літнього дня народилася дівчинка на ім'я Лейла.
Перша жива істота, яку побачила Лейла, була лелекою, дипломатом.
Вони з батьком пішли за лелекою
й довго подорожували по всьому світу.
Але, на жаль, до 20 років
у Лейли не було рідного дому
і близьких, постійних друзів.
Зрештою Лейла вирішила оселитися в Стамбулі,
найкрасивішому місті у світі.
Я готувалася до іспиту до ранку,
але я люблю цей гурт. Вони чудові, правда?
Привіт. Я Омер.
Лейла.
Знаю. Сарп привів мене сюди познайомитися з тобою.
-Рада знайомству. -Я теж.
Толстой якось сказав: «Усі великі історії починаються з двох подій.
Або хтось вирушає у подорож,
або до міста приїжджає незнайомець».
Лейла, недосвідчена в романтиці й новенька в місті,
провела десять років у гавані Омера, яку вона вважала безпечною.
І вона блукала всюди
по горах і долинах.
Під час цієї подорожі вона пустила коріння й проросла.
Але з часом вона зрозуміла, що ця казка не така вже й чудова.
І, здається, це сказав не Толстой.
Гадаю, неважливо хто це сказав.
А що далі?
Продовжимо нашу сумну казку.
Лейла зустрічає дуже розкішного,
але й дуже лютого хижого птаха.
Ми… По-твоєму, нічого не вийде?
Я бачила кінець цього фільму ще на початку.
І надії немає?
Ні.
Лейла відповіла надто швидко.
Найбільшою помилкою Лейли було відповідати швидко.
Для мене він — це небезпека.
Багато червоних прапорців.
За кілометр видно, що він змусить мене страждати.
У мене з ним немає нічого спільного.
Я зрозуміла, хто він такий, з першого дня.
Він каже: «Я нарцис.
Моє его сягає хмар.
Я хитрий, я зарозумілий».
Червоні прапорці: «Я звик отримувати те, що хочу».
І в нього такий багаж за спиною.
Він тричі одружувався й розлучався!
І ці люди досі лишаються в його житті.
Цей чоловік — справжній колекціонер.
Ні, я не хочу бути однією з його жінок.
Я закохався в тебе, щойно тебе побачив.
Я хочу з тобою одружитися.
Хочеш побачити мене на колінах, так?
Ні. Ні, Джеме!
Ти знаєш мої наміри.
Я хочу з тобою одружитися.
Я хочу, щоб ти стала моєю дружиною, щоб з тобою я був як удома.
«Повір мені, — сказав хижий птах. —
Я раню кігтями лише тих, хто хоче нам зла».
Шах і мат.
Я зазнала поразки ще на початку.
-Ти мене відволікаєш. -Це стратегія, люба.
Так не можна. У коханні немає стратегії. Це неправильно.
Гаразд.
Залишмо ці дві фігури на згадку про сьогоднішній день.
Обери одну.
Залиши собі короля.
Королева може рухатися в будь-якому напрямку скільки хоче.
Але відтепер ми всюди ходитимемо разом.
Лейла постійно думала.
І нарешті вона вирішила використати серце як компас.
Бо почуття завжди вказували Лейлі правильний шлях.
Хижий птах, звичайно, літав високо від щастя.
Він змусив і Лейлу злетіти високо.
Вони летіли все далі й далі, вище й вище.
Вони піднялися так високо,
що коли визирнули з-за хмар,
не бачили землі внизу.
У мене для тебе сюрприз.
-Ви зробили мене такою щасливою. -Привіт.
Лейло, дай подивлюся на тебе.
Вибачте, що прийшли без попередження.
Ні, я вас чекала.
-Іди сюди. -Матусю.
-Як справи? -Усе гаразд, синку.
Ми разом відсвяткуємо.
Заходьте.
Так почалося святкування, яке тривало сорок днів і сорок ночей.
Усюди кольорові прапори.
Дуже смачно.
Але чомусь…
Гостре око Лейли
помічало лише червоні прапори, що висіли вдалині.
Мамо, тату. З Новим роком.
З Новим роком!
Щасливого Нового року. Поговоримо завтра вранці.
Бувайте!
-Ти знайома з усіма моїми друзями? -Так, у тебе справді багато друзів.
І всі тісно пов'язані з тобою.
Чекай, ми тільки починаємо.
Скільки мільйонів доларів у цьому залі?
-Забагато. -Багато мільйонів, бро.
Тут половина економіки Туреччини.
Промисловці, бюрократи, політики, юристи…
Чи можуть усі друзі бути такими елітними? З вищого класу.
Друзі Джема Муратхана виграють 10–0?
-Хай поцілують мене в дупу. -Справді?
-Мені так весело. -Ох!
-Дядечку! -Іди сюди. Ходімо.
Джихане, як ти?
-Ви така гарна пара. -Дякую.
Лейло, можна тебе попросити?
Не махай рукою. Перстень мене засліплює.
-Дядечку, годі вже. -Виглядає чудово.
Я не бачу ніде Дефне.
Здається, вона керує будівництвом в Дубаї.
Я забула подзвонити Шейязу. Хвилинку.
-Зараз повернуся. -Гаразд.
Шейязе, з Новим роком.
-З Новим роком, принцесо. -На жаль, ми знову не святкуємо разом.
Ганьба тим, хто винен.
Невідомо, де ти зараз.
Бігаєш по вечірках, мабуть.
Так, люба. Саме так.
Тоді я зроблю новорічні обіцянки від твого імені.
По-перше, закрити дірки в емоційній броні.
Твоя ціль — Європа, а потім Америка.
Я згоден на Європу.
Але я не хочу більше броні, більше ваги.
Правильно кажеш. Молодець.
-Цілую тебе. -І я тебе цілую, люба.
Джем теж передає привіт.
З Новим роком, люба. З Новим роком.
Хіба на цій вечірці не занадто тихо?
Ти його запросила?
Ні, забула. А треба було?
-Ти знаєш Сему й Аднана? -Ні.
Тоді ходімо.
Гаразд.
Ніхто не розважається.
-Скоро всі заснуть. -Отож.
Тут щонайменше п'ятеро людей з додатка знайомств.
-Сарпе, вийди з додатка. -Дивись.
Люба, веганський шведський стіл чудовий.
Усе продумано. Усе неймовірно.
Чоловіки думають або шлунком, або членом.
-Що? -Що? Але це правда.
-Мені так нудно. Скоро поїду до Шейяза. -Вона йде. Удай, що тобі весело.
Лейло!
Люба. Їжа чудова.
-Чудова вечірка. -Куштувала це?
-Буряк дуже смачний. -Дуже.
Не віриться, що ви такі нещирі.
Але я знаю, що робити. Чекайте.
-Так! -Нарешті!
Мені начхати на них.
Джеме!
Сюди!
Десять!
Здоров'я сину.
-Дев'ять! -Довгих років життя Доруку!
-Вісім! -Щастя, мир!
Сім!
Більше ніяких війн!
Шість!
Дім! Новий будинок!
-П'ять! -Спокій і мир!
Це вже було сказано!
-Чотири! -Свобода!
-Свобода. -Три!
Кажи, Джеме!
-Два! -Лейла! Хочу Лейлу!
Любов!
Будьмо дуже щасливими.
З Новим роком! Ми трохи запізнилися.
-Нічого, ласкаво просимо. -Беліз, вітаю.
Гокмен Акароглу.
Вітаю. Дуже приємно.
Суд постановив що позов прийнято.
У справі Беліз Темур проти Сарпа Коркутера
прийняте рішення про беззаперечне розлучення
за статтею 166-3 Цивільного кодексу Туреччини.
-Вітаю. -Вітаю.
З Новим роком. Ласкаво просимо.
-З Новим роком. -З Новим роком.
У цей час я народила. З мене витягнули Дорука.
Я радий, що ти його народила.
-Дякую, красуне. -У тебе масний рот, Мурате.
Вона зустрічається з суддею, що дав нам розлучення.
Якщо перестанеш дивитися в телефон, можливо, теж когось знайдеш.
З суддею, який дав нам розлучення!
Гаразд, не дивися так. Я не можу їсти.
Як це — не можеш їсти, кохана?
Ти все проковтнула.
Вітаю вас усіх. Ви разом убили ціле ягня.
-Прошу, Туане. Тільки не сьогодні. -Чудово.
Вибачте, можна ще одну велику порцію кокореці?
Ще одну?
Я не розумію, як можна все це їсти.
Будь ласка.
Сонечко, я даю вам корисну пораду.
М'ясо найважче перетравлюється о цій годині.
Зараз ранок, брате. Це сніданок.
ЛЕЙЛА: ЦЬОГО РОКУ Я ТЕЖ ВАС ЛЮБЛЮ!
-Ой. Моя любов. -Ой.
-У мене масні руки. -Я відповім.
ЕСРА: МИ ЛЮБИМО ТЕБЕ ЩЕ БІЛЬШЕ!
ФУНДА: УСЕ БУЛО ЧУДОВО! З НОВИМ РОКОМ! МИ ЛЮБИМО ТЕБЕ!
САРП: ВОНА ЗУСТРІЧАЄТЬСЯ З СУДДЕЮ, ЯКИЙ ДАВ НАМ РОЗЛУЧЕННЯ. ЩО ЗА ЧОРТ?
ЛЕЙЛА: ХА-ХА-ХА
ФУНДА: ТУАН ПЕРЕДАЄ ПРИВІТ!
МУРАТ: МИ СПОДОБАЛИСЯ ДРУЗЯМ ДЖЕМА МУРАТХАНА. З НОВИМ РОКОМ!
Коханий, ти вже надів светр?
Я в захваті. Дякую. Він гарний.
Авжеж. Тобі личить. Носи на здоров'я.
Дякую.
-Настав час твого подарунка. -Що?
Джеме, не роби дурниць
Хіба вечірка не для мене? Це вже подарунок.
Одягни щось зручне. Ми йдемо надвір.
-Що? Надвір? -Так.
Ходімо, вже майже світає. Швидше.
-Ой. Що мені вдягнути? -Щось зручніше.
-Зручніше? -Ага.
Ми їдемо до Гече?
Через дві хвилини побачиш.
Що?
Ти купив мені коня, Джеме?
Я купила тобі светр, Джеме. Ти купив мені коня?
Тобі потрібен кінь, якщо ми житимемо на фермі.
Повірити не можу.
Такий красунчик.
Привіт, красунчику.
-Він слухняний. З ним безпечно. -Привіт.
А ще він дуже сильний джентльмен.
Любов моя!
Будь обережна, щоб ми з Кузі не побилися через тебе.
Його звати Кузі? Він такий гарний.
Ти такий гарний, Кузі.
Ти тепер мій кінь?
Джеме, це грандіозний і неймовірно дорогий подарунок.
Не знаю, що сказати.
Дуже тобі дякую.
-Хочеш покататися? -Дуже.
Ти мене з нього не знімеш.
Кузі.
Тебе звуть Кузі?
Есро, він такий милий,
слухняний і розумний. Ти не повіриш.
І тренований.
Він знає, що я новачок, і не залякує мене.
-Він дивовижна тварина. -Чудово.
Тобі пощастило. У наших друзів є кінь.
Тепер ти зможеш їздити верхи.
Звісно, дорогенький. З днем народження.
Коли ви приїдете? Не запізнюйтеся.
Не бійся, не запізнимося.
Джем спить. Нехай прокинеться.
О, він уже прокинувся.
Клади слухавку.
Доброго ранку.
Джеме! Доброго ранку.
Гаразд, я кладу слухавку.
Я напишу тобі, коли виїжджатиму.
І якщо тобі щось знадобиться, напиши, я куплю по дорозі, добре?
Цілую.
Апельсинового соку?
Ні, дякую. Куди ти їдеш?
Я їду не сама. Ми їдемо разом.
Ти ж знаєш, що вчора був день народження Есри. А сьогодні — Дорука.
Ми це святкуємо окремо від Нового року.
Тож сьогодні їдемо до Есри.
Я не знав про цей план.
Ні, я тобі казала.
-На наступний день після Нового року… -У мене інші плани.
Я підготував літак. Думав, ми полетимо в Бодрум.
Пообідали б на пляжі, а потом залишилися б там або повернулися.
Вибач, але я не знала про твої плани.
Може, зробимо так?
Заїдемо до твоїх друзів ненадовго, а потім поїдемо в аеропорт.
Але ні, ще зарано.
Есра чекає нас увечері. Вона приготує їжу й таке інше.
Може, завтра?
Завтра збори орендарів квартир.
Проблема з посиленням будинку.
Господар просив, щоб я прийшла.
Що ж, я можу…
Я можу попросити сусіда Алі представляти мене.
Так і зроблю.
-Коли ти плануєш переїхати? -Куди?
Джеме, коханий, я вже майже живу в твоєму будинку.
Але колись ти переїдеш повністю, так?
Ми одружимося. Так буде практичніше.
Так. Я насправді залишила квартиру, щоб…
Може, Фунда захоче переїхати чи Сарп.
І в мене купа речей. Я не знаю, де їх подіти.
Договір закінчується у вересні.
Я не можу передати квартиру комусь до вересня.
Ми одружимося лише у вересні?
А хіба ні?
Не жартуй, Джеме. Ми що, будемо поспішати?
Я не жартую.
Я серйозно.
Коханий, вересень уже скоро…
ДЕФНЕ
Ти дзвонив, мій Джемо. З Новим роком.
Дефне, можна передзвонити?
Добре, любий.
Бувай.
«Мій Джемо». Ось як вона його називала з дитинства.
Може, він називає її «моя Дефно», коли вони самі.
Не злися.
-Що сталося? -Що?
Я його задушу.
-Кого? -Туана?
«Сік не органічний.
У тістечку глютен.
У торті цукор».
Гаразд, замовимо щось безглютенове.
Люба, справа не в глютені.
На вигляд він щасливий, але ніколи нічому не радіє.
-Він змушує інших почуватися винними. -Люба моя.
«Що ми сьогодні будемо їсти?
Що будемо дивитися? Де нам зупинитися на ніч?»
Завжди якесь питання. Завжди проблема. Боже!
Ні.
Люба.
Знаєш що? Не будемо робити апельсиновий сік. Я передумав.
Чому б не заварити гібіскус?
Він червоний. Гарна енергетика. Так?
Учора ми з'їли забагато цукру.
-Зможемо позбутися набряків. -Ага.
-Логічно. -Так?
-Гаразд. Авжеж. Так і зробимо. -Безперечно.
-Гаразд, люба. -Ага.
-У вас є гібіскус? -Так.
Намагайся не думати негативно.
-Лейло! -Пливи за течією, Фундо.
-Ну-бо! -Раз, два, три!
-З днем народження, Есро! -Ну ж бо, синку, ти теж.
-З днем народження… -Браво!
Який гарнюня!
-Подивіться на мене, я зроблю фото. -Я теж зроблю.
Сарпе, сфотографуй нас.
-Фундо. Ти теж. -Я зроблю.
Мій батько казав:
«Стосунки — це коли дві людини повністю розуміють одне одного».
-Хто хоче? -Який ти їстимеш?
Кохати когось нелегко.
-Я розріжу торт. -Гаразд. Давай.
-Він сказав, що має для мене сюрприз. -Розкажи казку.
Справді? Авжеж. Я розкажу тобі казку.
Кохати людину з усім її досвідом, звичками,
добрими й поганими рисами —
як сидіти одне навпроти одного на гойдалці.
Друзі.
О! Ласкаво просимо.
-Вгору-вниз, вгору-вниз. -Дякую.
-Це тобі, а це Доруку. -Мій любий друже.
-Вітаю, Омере. -Дякую.
Не можна завжди бути на вершині. Вниз ти теж спустишся.
А потім відірвешся від землі і знову вгору.
Ходімо?
Тобі так нудно?
Висадити тебе?
Було б чудово. Ми вже в цьому районі.
Збори орендарів рано-вранці.
Гаразд.
Ти не засмутився?
Ну…
Поки не переїдеш до мене, так воно й буде.
Усі стосунки починаються без правил.
Ніхто нічого не каже про ті бежеві прапорці.
Ви звикаєте одне до одного, і ти більше погоджуєшся з партнером.
Пробуєш зрозуміти.
ДЖЕМ: ЩЕ НЕ ЗАКІНЧИЛОСЯ?
ЛЕЙЛА: НІ, НА ЖАЛЬ
ДЖЕМ: АЛІ ЙОРЕОГЛУ ТАМ?
Жертовність з твого боку, терпимість з мого.
Спочатку симпатії та співчуття не бракне.
ЛЕЙЛА: ТАК, ЧОМУ ТИ ПИТАЄШ?
ДЖЕМ: ПРОСТО ЦІКАВО.
Але пізніше, з розвитком стосунків,
те, на що ти спершу не зважаєш, починає тебе турбувати.
ДЖЕМ: ЛЮТИЙ 2024 14 — РИМ
Те, що не можна казати, накопичується всередині.
ЛЮТИЙ 14 — СУД БАКІРКЕЙ
Потім про це стає важко говорити.
Ось як люди віддаляються одне від одного.
Не треба так, будь ласка.
Поговорімо про все до того, як проблеми накопичаться.
Ми вже говоримо, так?
Ти мені нічого не кажеш.
Мені все доводиться з тебе витягувати.
До речі, мені від цього незручно.
Я знаю, ти трохи засмучений, що ми не змогли полетіти в Рим.
Але ти навіть не кажеш.
Ти завжди відмахуєшся.
Джеме!
Що?
Але ж ми говорили про це.
Знаєш, я не люблю багато говорити.
І мені важко змінитися зараз.
Але я тебе сильно кохаю, Лейло.
Але, Джеме, це теж мене турбує. Тобто…
Серйозні, дорогі подарунки. У цьому немає потреби.
Я можу радіти найменшим речам. Ти це знаєш.
О ні!
Перепрошую.
З Днем святого Валентина. Розважайтеся.
-До зустрічі, Сарпе. -До зустрічі.
Він хоче жити тут. Чекає, поки я з'їду.
А чого ти чекаєш?
Вистрибуй. Обережно.
Я так за тобою скучила. Іди сюди.
-Вибач, я трохи запізнився. -Без проблем.
Дякую. Дуже дякую.
Іди сюди. Ходімо.
Заходь.
Стосунки — це як подорож у бурхливому морі в двомісному човні.
Подорож захоплива і приємна,
але коли ви віддалитеся від берега, хвилі стають страшними.
І особливо коли ви в невідомих морях,
хочеться довіряти своєму супутнику ще більше.
-Дорогенький! -Бадді, не стрибай на ліжко.
Злазь! Звикай спати сам.
Бадді!
Гаразд. Сюди, хлопчику.
Молодець. Іди сюди.
Моя любов.
Я так тебе люблю.
Але що вдієш?
Це його будинок.
Добраніч, хлопчику.
Іди сюди. Сюди.
Іди сюди.
Іди до нас.
Подорож неминуче тебе змінює.
Або твій партнер хоче змінити тебе.
Я не хочу, щоб це сталося.
Якщо це повідомлення для мене, я не хочу тебе змінювати.
Дякую.
Я не знаю.
Не думаєш, що це правда?
Що партнери починають повільно бути схожими одне не одного у стосунках?
Ні, я не хочу, щоб ти стала такою, як я, і втратила індивідуальність.
Я хочу, щоб ти була собою. Я люблю тебе такою.
Такою, яка ти є.
Барвистою.
ДЕФНЕ
Мушу відповісти.
-Дефне не дзвонить о такій годині. -Так, відповідай.
-Вибач. -Усе гаразд.
Усе гаразд.
Дефне?
Виникли проблеми з підрядниками.
Будівництво зупинили, тож Джем мусив летіти.
-У Дубай? -Так.
-Коли Дефне там? -Так, коли вона там.
Вони ведуть спільний бізнес.
Це нормально. Тепер це частина нашого життя.
Ти не засмучена?
Ні. Взагалі-то,
я й досі спілкуюся з Омером з приводу Бадді.
Вони як сіамські близнята. Вони не такі, як ви.
-Ну, Шейяз… -Що? Але… Що?
Вибачте, що заважаю. Я візьму кави.
-Авжеж. -Звісно. Ходімо.
А ще, Лейло.
Що нам робити зі справою Ніл Катманоглу?
Що ти маєш на увазі?
Джем тобі не каже, але, думаю, йому незручно
тепер, коли конфлікт пом'якшився.
Ти говорила з Джемом?
Він мовчав про це з самого початку.
Тепер він розмовляє з тобою через Беліз.
Що відбувається, Туане?
Люба. Ти не відчуваєш вітерця? Мені трохи холодно.
Іди сюди, бро. Сідай тут.
-Ні, я не про це. -Іди сюди.
Двері відчиняються, зачиняються.
Це двері, коханий. Вони відчиняються і зачиняються. Сядь сюди.
-Можемо перейти… -Сідай сюди!
Ніл Катманоглу передає привіт.
-Треба було сказати м'яко? -Що?
Це друга чи третя дружина? Я завжди плутаюся.
Боже!
-Може, подивимося вино? -Гаразд. Ходімо.
Що вона хотіла?
Лейло, продюсер хоче купити права на її книгу.
Для телесеріалу. Хочуть, щоб я грав шеф-кухаря.
Ти, мабуть, жартуєш.
Точно жартуєш.
Я жартую.
Може, всміхнешся?
Сидиш тут сумна.
Вона справді дзвонила?
Так. Хотіла поговорити про Дефне.
Оце так. Вона й тебе змусить написати книгу.
Вона сказала, що їй теж є що розповісти.
Вона сказала: «Дефне дуже небезпечна жінка».
Вона стала ворогом Ніл, дізнавшись, що вони одружуються.
-Ворогом Ніл теж? -Туба казала те саме.
«Ти багато чого не знаєш про їхні стосунки». Гадаю, так і є.
Лейло, перегляньмо документи ще раз.
-Можеш потримати? -Звісно.
-Наш свідок тут. -Невже?
-Я піду до нього. -Чудово.
Зараз.
Я почну, як домовлялися.
Переклад субтитрів: Галина Козловська