‫- תודה, נקסט -‬
‫- #הרקיע_השביעי -‬
‫היה הייתה פעם,‬
‫לפני זמן רב, בארץ רחוקה,‬
‫במדינה קרה מאוד, הרחק מאיסטנבול,‬
‫ילדה קטנה בשם ליילה‬ ‫שנולדה באחד מימות הקיץ.‬
‫היצור החי הראשון שליילה ראתה‬ ‫הייתה חסידה דיפלומטית.‬
‫היא ואביה עקבו אחר החסידה‬
‫ונדדו בכל רחבי העולם במשך זמן רב.‬
‫אבל למרבה הצער, עד שמלאו לה 20,‬
‫לליילה לא היה בית משלה,‬ ‫ולא היו לה חברי אמת קרובים.‬
‫לבסוף החליטה ליילה להשתקע באיסטנבול,‬
‫העיר היפה ביותר בעולם.‬
‫למדתי למבחן עד הבוקר,‬
‫אבל אני מתה על הלהקה הזאת.‬ ‫נכון שהם מדהימים?‬
‫היי. אני עומר.‬
‫ליילה.‬
‫אני יודע. סארפ הזמין אותי לכאן.‬ ‫כדי להכיר אותך.‬
‫נעים מאוד להכיר.‬ ‫-כנ"ל.‬
‫טולסטוי אמר פעם, "כל הסיפורים הגדולים‬ ‫מתחילים באחת משתי דרכים:‬
‫"או שגיבור הסיפור יוצא למסע,‬
‫"או שזר מגיע העירה."‬
‫ליילה, שלא היה לה ניסיון רומנטי‬ ‫ושהייתה זרה בעיר,‬
‫בילתה עשר שנים במימיו של ים עומר‬ ‫וחשבה שהגיעה למקום מבטחים.‬
‫והיא טיילה לאורכה ולרוחבה של הארץ,‬ ‫בין הרים ובין גבעות.‬
‫במהלך מסעותיה היא הכתה שורשים ולבלבה.‬
‫אבל במרוצת הזמן היא הבינה‬ ‫שהסיפור בעצם לא היה כל כך נהדר.‬
‫ואני מניחה‬ ‫שלא טולסטוי אמר את זה, אחרי הכול.‬
‫האמת שלא ממש משנה מי אמר את זה, נכון?‬
‫תמשיכי לספר.‬
‫בהמשך סיפורנו, שאין לו סוף טוב,‬
‫ליילה פוגשת עוף דורס מרשים מאוד,‬
‫אבל גם פראי מאוד.‬
‫את ואני… את באמת מאמינה שזה לא יעבוד?‬
‫ראיתי את הסוף של הסרט הזה מהרגע הראשון.‬
‫אז אין תקווה?‬
‫לא.‬
‫ליילה דיברה מוקדם מדי.‬
‫למעשה, הטעות הכי גדולה של ליילה‬ ‫הייתה לדבר מוקדם מדי.‬
‫הוא מסוכן בעיניי.‬
‫יש המון נורות אזהרה.‬
‫הוא אומר, "את תסבלי בגללי" ממרחק קילומטר.‬
‫אין לי שום דבר במשותף איתו.‬
‫קלטתי אותו מהרגע הראשון.‬
‫הוא אומר, "אני נרקיסיסט.‬
‫"האגו שלי בשמיים.‬
‫"אני ערמומי, אני שחצן."‬
‫נורות האזהרה אומרות,‬ ‫"אני רגיל לקבל מה שאני רוצה".‬
‫ויש לו עבר בעייתי מאוד.‬
‫הוא התחתן והתגרש שלוש פעמים!‬
‫והנשים האלה עדיין בחיים שלו.‬
‫הוא אספן של ממש.‬
‫לא, אני לא רוצה להיות אחת הנשים שלו.‬
‫התאהבתי בך ברגע שראיתי אותך.‬
‫אני רוצה להתחתן איתך.‬
‫את פשוט רוצה לראות אותי כורע ברך, נכון?‬
‫לא. לא, ג'ם!‬
‫את יודעת מה הכוונות שלי.‬
‫אני רוצה להתחתן איתך.‬
‫אני רוצה שתהיי אשתי, שתהיי הבית שלי.‬
‫"תסמכי עליי", אמר העוף הדורס.‬
‫"אני נועץ את טפריי‬ ‫רק באלה שרוצים לפגוע בנו."‬
‫מט.‬
‫הפסדתי במשחק כבר בהתחלה.‬
‫אתה מסיח את דעתי.‬ ‫-זו אסטרטגיה, מותק.‬
‫אל תעשה את זה.‬ ‫אין אסטרטגיה באהבה. זה לא לעניין.‬
‫טוב, בסדר.‬
‫אז בואי נשמור את שני הכלים האלה‬ ‫כמזכרת מהיום.‬
‫תבחרי אחד.‬
‫קח את המלך.‬
‫למלכה מותר ללכת בכל כיוון כמה שהיא רוצה.‬
‫אבל מהיום נלך יחד לכל מקום.‬
‫ליילה חשבה עוד ועוד.‬
‫ולבסוף החליטה לשים את מבטחה בליבה.‬
‫כי הרגשות של ליילה‬ ‫תמיד הובילו אותה בכיוון הנכון.‬
‫כמובן, העוף הדורס המריא לשחקים מרוב אושר.‬
‫וליילה המריאה איתו.‬
‫הם עפו הרחק עוד ועוד, נסקו מעלה ומעלה.‬
‫וממקומם במרום השמיים,‬
‫כשהם הביטו מטה, מבעד לעננים,‬
‫הם לא יכלו לראות את האדמה מתחתיהם.‬
‫יש לי הפתעה בשבילך.‬
‫שימחתם אותי כל כך.‬ ‫-שלום.‬
‫ליילה, תני לי לראות אותך.‬
‫סליחה שבאנו בלי להודיע מראש.‬
‫לא, ציפיתי לכם.‬
‫בוא הנה.‬ ‫-אימא.‬
‫מה שלומך?‬ ‫-אני בסדר, יקירי.‬
‫נעשה חגיגה קטנה יחד.‬
‫תיכנסו.‬
‫וכך החלו החגיגות,‬ ‫והן נמשכו 40 ימים ו-40 לילות.‬
‫נורות צבעוניות דלקו בכל מקום.‬
‫טעים מאוד.‬
‫אבל משום מה…‬
‫עיניה החדות של ליילה‬
‫ראו רק את הנורות האדומות שזהרו במרחק.‬
‫אימא, אבא. שנה טובה.‬
‫שנה טובה.‬
‫שנה טובה. רק בריאות. נדבר שוב מחר בבוקר.‬
‫ביי!‬
‫פגשת את כל החברים שלי?‬
‫כן, באמת יש לך הרבה חברים.‬
‫ולכולם יש סיפור עליך.‬
‫חכי, רק התחלנו.‬
‫כמה מיליונים יש בחדר הזה, לדעתך?‬
‫יותר מדי.‬ ‫-הרבה מיליונים, אחי.‬
‫חצי מהכלכלה של טורקיה נמצאת כאן.‬
‫תעשיינים, פקידים, פוליטיקאים, משפטנים…‬
‫איך למישהו יש רק חברים מצליחים?‬ ‫הם נבחרו בפינצטה.‬
‫אז החברים של ג'ם מורטאן מנצחים אותנו?‬
‫שיקפצו לי כולם, מותק.‬ ‫-באמת?‬
‫כל כך כיף לי.‬
‫דודוש!‬ ‫-בואי הנה. בואי.‬
‫ג'יהן, מה שלומך?‬
‫אתם נראים נהדר יחד.‬ ‫-תודה.‬
‫ליילוש, אפשר לבקש ממך טובה?‬
‫תפסיקי להזיז את היד,‬ ‫הטבעת שלך מסנוורת אותי.‬
‫די, דודוש. תפסיק.‬ ‫-היא נראית נהדר.‬
‫אגב, לא ראיתי את דפנה.‬
‫אני חושבת שהיא עסוקה‬ ‫בפיקוח על הבנייה בדובאי.‬
‫אוי, שכחתי להתקשר לשייאז.‬
‫שנייה, אני כבר חוזרת.‬ ‫-בסדר.‬
‫שייאז, שנה טובה.‬
‫שנה טובה, נסיכה.‬
‫מבאס שגם השנה אנחנו לא חוגגים יחד.‬
‫תאשימי את מי שאחראי לזה.‬
‫איפה אתה עכשיו?‬
‫אתה בטח עובר ממסיבה למסיבה, נכון?‬
‫כן, מותק. בדיוק.‬
‫אז אני אחליט במקומך‬ ‫את ההחלטות שלך לשנה החדשה.‬
‫קודם כול, אתה תתקן את החורים בשריון שלך.‬
‫המטרה שלך היא אירופה, ואז אמריקה.‬ ‫-אין לי בעיה להתרחב לאירופה.‬
‫אבל אני לא רוצה עוד שריון, עוד משקל.‬
‫צודק. אוהבת אותך.‬
‫נשיקות.‬ ‫-נשיקות גם לך, מותק.‬
‫גם ג'ם אומר שלום.‬
‫שנה טובה, מותק. שנה טובה.‬
‫תגיד, המסיבה לא שקטה מדי?‬
‫הזמנת אותו?‬
‫לא, האמת ששכחתי. הייתי צריכה להזמין אותו?‬
‫פגשת את סמה ואת אדנאן?‬ ‫-לא.‬
‫בואי איתי.‬
‫בסדר.‬
‫אף אחד לא נהנה.‬
‫כולם יירדמו בקרוב.‬ ‫-כן, זה מה שאמרתי.‬
‫חבר'ה, יש כאן לפחות חמש נשים מפינגיר.‬
‫סארפ, עזוב כבר את האפליקציה.‬ ‫-תראי.‬
‫מותק, המזנון הטבעוני כאן נהדר.‬
‫הם חשבו על הכול. זה מדהים.‬
‫לגברים אכפת רק משני דברים: אוכל וסקס.‬
‫מה?‬ ‫-מה? זאת האמת.‬
‫משעמם לי. אני אלך לשייאז עוד מעט.‬ ‫-היא באה. תעמידו פנים שאתם נהנים.‬
‫ליילה!‬
‫מותק, האוכל מדהים.‬
‫מסיבה נהדרת.‬ ‫-טעמת את זה?‬
‫הסלק היה טעים מאוד.‬ ‫-מאוד.‬
‫לא להאמין עליכם. אתם כאלה שקרנים.‬
‫אבל אני יודעת מה לעשות. חכו.‬
‫יש!‬ ‫-סוף סוף!‬
‫לא אכפת לי מהם.‬
‫ג'ם!‬
‫קדימה!‬
‫עשר!‬
‫בריאות לבן שלי.‬
‫תשע!‬ ‫-חיים ארוכים לדורוק שלי!‬
‫שמונה!‬ ‫-אושר, שלווה!‬
‫שבע!‬
‫לא עוד מלחמות!‬
‫שש!‬
‫בית! בית חדש!‬
‫חמש!‬ ‫-שלווה ושלום!‬
‫כבר אמרו את זה!‬
‫ארבע!‬ ‫-חופש!‬
‫חופש.‬ ‫-שלוש!‬
‫קדימה, ג'ם!‬
‫שתיים!‬ ‫-ליילה! אני רוצה את ליילה!‬
‫אהבה!‬
‫בוא נהיה הכי מאושרים בעולם.‬
‫שנה טובה! סליחה על האיחור.‬
‫זה בסדר. ברוכים הבאים.‬ ‫-בליז. טוב שבאת.‬
‫גוקמן אקארולו.‬
‫שלום. נעים להכיר.‬
‫בית המשפט החליט לקבל את התביעה‬
‫ולאשר את בקשת הגירושין בהסכמה‬ ‫של בליז טמור וסארפ קורקוטר‬
‫לפי סעיף 166-3 בקוד האזרחי הטורקי.‬
‫שלום.‬ ‫-שלום.‬
‫שנה טובה. שלום. ברוך הבא.‬
‫שנה טובה.‬ ‫-שנה טובה.‬
‫בדיוק ילדתי את דורוק. בדיוק הוציאו אותו.‬
‫מותק, אני שמח שילדת אותו.‬
‫תודה, יפה שלי.‬ ‫-הפה שלך שמנוני, מוראט.‬
‫היא יוצאת עם השופט מתיק הגירושין שלנו.‬
‫אם תתנתק מהטלפון,‬ ‫אולי גם אתה תמצא מישהי שווה.‬
‫היא יוצאת עם השופט מתיק הגירושין שלנו!‬
‫אל תסתכל עליי ככה. אני לא יכולה לאכול.‬
‫על מה את מדברת, מותק?‬
‫לא השארת פירור.‬
‫מזל טוב לכולכם. שחטתם כבש שלם יחד.‬
‫בבקשה, טואן. אל תעשה את זה הערב.‬ ‫-נהדר.‬
‫סליחה, אפשר עוד מנה כפולה של בשר?‬
‫עוד אחת?‬
‫חבר'ה, אני לא מבין איך אתם אוכלים את זה.‬
‫בבקשה.‬
‫מותק, אני אומר את זה לטובתכם.‬
‫בשר הוא המזון הכי קשה לעיכול‬ ‫בשעה כזאת, חבר'ה.‬
‫כבר בוקר, אחי. זו ארוחת בוקר.‬
‫- ליילה: אוהבת אתכם גם השנה! -‬
‫איזו מתוקה.‬
‫היד שלי שמנונית.‬ ‫-שנייה, אני אענה.‬
‫- אסרה: אוהבים אותך יותר! -‬
‫- פונדה: הכול היה נהדר!‬ ‫שנה טובה! אנחנו אוהבים אותך! -‬
‫- סארפ: היא יוצאת עם השופט‬ ‫מתיק הגירושין שלנו… מה נסגר?! -‬
‫- ליילה: חחח -‬
‫- פונדה: גם טואן מוסר שלום! -‬
‫- מוראט: החברים של ג'ם מורטאן אהבו אותנו.‬ ‫שנה טובה! -‬
‫מותק. כבר לבשת אותו?‬
‫אני מת עליו. תודה רבה. הוא יפהפה.‬
‫ברור, הוא נראה נהדר עליך. תתחדש.‬
‫תודה.‬
‫עכשיו הגיע הזמן למתנה שלך.‬ ‫-מה?‬
‫ג'ם, אל תדבר שטויות.‬
‫המסיבה הייתה בשבילי, לא?‬ ‫כבר קיבלתי את המתנה שלי.‬
‫תלבשי משהו נוח, אנחנו יוצאים. קדימה.‬
‫מה? אנחנו יוצאים?‬ ‫-כן.‬
‫קדימה, השמש תכף זורחת. מהר.‬
‫מה ללבוש?‬ ‫-משהו נוח יותר.‬
‫נוח יותר?‬
‫אנחנו מבקרים את לילה?‬
‫חכי שתי דקות, ותגלי.‬
‫מה?‬
‫קנית לי סוס, ג'ם?‬
‫אני קניתי לך סוודר, ג'ם. קנית לי סוס?‬
‫אם נגור בחווה, תצטרכי סוס.‬
‫אני לא מאמינה.‬
‫הוא יפה כל כך.‬
‫שלום, יפיוף.‬
‫ונוח לרכיבה. יש לו מזג טוב.‬ ‫-שלום.‬
‫הוא גם חזק מאוד.‬
‫אהבה שלי!‬
‫אבל תיזהרי. אל תסכסכי ביני לבין צפון.‬
‫קוראים לו צפון? הוא יפה כל כך.‬
‫אתה יפה כל כך, צפון.‬
‫אתה הסוס שלי עכשיו?‬
‫ג'ם, זאת מתנה ענקית ויקרה להפליא.‬
‫אני לא יודעת מה לומר.‬
‫תודה רבה.‬
‫רוצה לרכוב עליו?‬ ‫-מאוד.‬
‫לא תוכל להוריד אותי ממנו.‬
‫צפון.‬
‫קוראים לך צפון, מה?‬
‫אסרה, הוא כל כך מתוק, רגוע וחכם.‬ ‫את לא תאמיני.‬
‫והוא גם מאולף.‬
‫הוא יודע שאני חסרת ניסיון,‬ ‫אז הוא מקל עליי.‬
‫הוא סוס מדהים.‬
‫מהמם.‬
‫יש לך מזל, לחברים שלנו יש סוס.‬
‫עכשיו תוכל לרכוב על סוס.‬
‫ברור, מתוק שלי. יום הולדת שמח.‬
‫מתי אתם באים? אל תאחרו.‬
‫לא נאחר, אל תדאגי.‬
‫ג'ם ישן. אני מחכה שהוא יתעורר.‬
‫הוא בדיוק התעורר.‬
‫תנתקי.‬
‫בוקר טוב.‬
‫ג'ם! בוקר טוב.‬
‫טוב, אני מנתקת.‬
‫אסמס לך כשנצא.‬
‫ואם תצטרכי משהו,‬ ‫תסמסי לי ואני אקנה בדרך, בסדר?‬
‫נשיקות.‬
‫מיץ תפוזים?‬
‫לא, תודה. לאן את הולכת?‬
‫אני לא הולכת לבד. שנינו הולכים.‬
‫אתמול היה יום ההולדת של אסרה,‬ ‫והיום יש לדורוק יום הולדת.‬
‫אנחנו חוגגים את השנה החדשה בנפרד,‬ ‫ולמחרת חוגגים לה יום הולדת.‬
‫אז אנחנו הולכים לאסרה.‬
‫לא ידעתי על התוכנית הזאת.‬
‫לא. הודעתי לך מראש.‬
‫אמרתי שיום אחרי ראש השנה…‬ ‫-עשיתי תוכניות אחרות.‬
‫המטוס מוכן. חשבתי שנטוס לבודרום.‬
‫נאכל ארוחת צהריים טובה על החוף,‬ ‫ואחר כך נישאר או נחזור.‬
‫מצטערת, אבל לא ידעתי על התוכניות שלך.‬
‫בסדר, יש לי הצעה.‬
‫ניסע עכשיו לבקר את החברים שלך,‬ ‫ואז ניסע לשדה התעופה.‬
‫לא, זה מוקדם מדי.‬
‫אסרה מצפה לנו אחר הצהריים.‬ ‫היא מכינה אוכל והכול.‬
‫מחר?‬
‫מחר יש לי פגישה של ועד הבית.‬
‫יש בעיה ביסודות של הבניין.‬
‫בעל הבית שלי רוצה שאשתתף בפגישה.‬
‫טוב, אני מניחה ש…‬
‫אני יכולה לבקש מהשכן שלי עלי‬ ‫ללכת לפגישה במקומי.‬
‫אני אעשה את זה.‬
‫מתי את מתכננת לעבור דירה?‬ ‫-לאן?‬
‫ג'ם, אני אצלך בבית כמעט כל הזמן ממילא.‬
‫אבל תעברי לגור איתי באופן רשמי‬ ‫בסופו של דבר, נכון?‬
‫אנחנו מתחתנים, את יודעת.‬ ‫זה יהיה פרקטי יותר.‬
‫כן, ברור. האמת היא שאני שומרת את הדירה כי…‬
‫אולי פונדה תרצה אותה, אולי סארפ.‬
‫ויש לי הרבה חפצים, אתה יודע.‬ ‫איפה אני אשים את כולם?‬
‫והחוזה שלי מסתיים בספטמבר,‬
‫אז אני מחויבת עד ספטמבר.‬
‫אנחנו לא מתחתנים לפני ספטמבר?‬
‫כן?‬
‫אל תצחק עליי, ג'ם. נתחתן מהר כל כך?‬
‫אני לא צוחק.‬
‫אני רציני לגמרי.‬
‫מותק, ספטמבר זה בערך מחר…‬
‫- דפנה -‬
‫התקשרת אליי, ג'מו. שנה טובה.‬
‫דפנה, אני יכול לחזור אלייך?‬
‫בסדר, מותק.‬
‫ביי.‬
‫"ג'מו". ככה היא קוראת לו‬ ‫מאז שהם היו ילדים.‬
‫אולי הוא קורא לה "דפנו" כשהם לבד.‬
‫אל תתעצבני.‬
‫מה קרה?‬ ‫-מה?‬
‫אני אחנוק אותו בסוף.‬
‫את מי?‬ ‫-את טואן?‬
‫"המיץ לא אורגני.‬
‫"יש גלוטן במאפה הזה.‬
‫"יש סוכר בעוגה."‬
‫בסדר, נזמין משהו ללא גלוטן.‬
‫מותק, זה לא קשור לגלוטן.‬
‫הוא תמיד נראה שמח,‬ ‫אבל הוא אף פעם לא מרוצה משום דבר.‬
‫הוא תמיד עושה לכולם רגשות אשמה.‬ ‫-אוי, מותק.‬
‫כל הזמן, "מה נאכל היום?‬
‫"במה נצפה? איפה נישן הלילה?"‬
‫תמיד משהו לא בסדר. תמיד יש בעיה. אוף!‬
‫אוי, לא.‬
‫מותק.‬
‫את יודעת מה? לא נכין מיץ תפוזים.‬ ‫שיניתי את דעתי.‬
‫אולי נכין חליטת היביסקוס או משהו כזה?‬
‫חליטה אדומה. זו אנרגיה טובה, נכון?‬
‫כי אכלנו יותר מדי סוכר אתמול.‬
‫חשבתי שזה יהיה גם טוב נגד בצקת.‬
‫הגיוני.‬ ‫-נכון?‬
‫בסדר. כן, ברור. נעשה את זה.‬ ‫-לגמרי.‬
‫בסדר, מותק.‬
‫יש לך היביסקוס?‬ ‫-כן.‬
‫לא נורא, תנסי לשמור על גישה חיובית.‬
‫ליילה!‬ ‫-תזרמי עם זה, פונדה.‬
‫קדימה.‬ ‫-אחת, שתיים, שלוש!‬
‫"יום הולדת לאסרה…"‬ ‫-קדימה, בן, תכבה את הנר.‬
‫"יום הולדת שמח…"‬ ‫-כל הכבוד!‬
‫איזה חמוד!‬
‫תסתכלו עליי, אני אצלם תמונה.‬ ‫-גם אני אצלם.‬
‫סארפ, תצלם אותנו.‬
‫פונדה. גם את.‬ ‫-אני מצלמת.‬
‫אבא שלי אמר פעם,‬
‫"זוגיות היא שני אנשים‬ ‫שמקבלים בשלמות כל היבט זה של זה".‬
‫מי רוצה עוגה?‬ ‫-איזה אתה רוצה?‬
‫לא קל לאהוב מישהו.‬
‫אני אחתוך את העוגה.‬ ‫-בסדר. קדימה.‬
‫הוא אמר שיש לו הפתעה בשבילי.‬ ‫-תספרי לי סיפור.‬
‫באמת? ברור שאני אספר לך סיפור.‬
‫לאהוב מישהו על כל החוויות שלו,‬ ‫על כל ההרגלים שלו, הטובים והרעים,‬
‫זה כמו לשבת בשני צדדים של נדנדה.‬
‫חברים.‬
‫ברוך הבא.‬
‫מעלה-מטה, מעלה-מטה.‬ ‫-תודה.‬
‫זה בשבילך, וזה בשביל דורוק.‬ ‫-תודה, חברי היקר.‬
‫ברוך הבא, עומר.‬ ‫-תודה.‬
‫אי אפשר להישאר תמיד למעלה. בסוף יורדים.‬
‫ואז בועטים בקרקע ועולים שוב.‬
‫שנלך עכשיו?‬
‫משעמם לך, מה?‬
‫להוריד אותך אצלך?‬
‫האמת שזה יהיה מעולה, כי אנחנו כבר בשכונה.‬
‫ויש לי פגישה של ועד הבית מוקדם בבוקר.‬
‫בסדר.‬
‫אתה לא כועס, נכון?‬
‫טוב…‬
‫עד שתעברי לגור איתי, אין מה לעשות.‬
‫כל זוגיות מתחילה בלי חוקים.‬
‫בהתחלה אף אחד לא אומר כלום‬ ‫על הנורות המהבהבות.‬
‫כשאת מתרגלת לבן הזוג שלך,‬ ‫את מתחילה להסכים איתו יותר ויותר.‬
‫את מנסה להבין אותו.‬
‫- ג'ם: הפגישה עוד לא נגמרה? -‬
‫- ליילה: לא, לרוע המזל… -‬
‫- ג'ם: עלי יוראולו שם? -‬
‫הקרבה מצידך, סובלנות מצידי.‬
‫בהתחלה שניכם מלאים‬ ‫באמפתיה ובסימפתיה זה לזה.‬
‫- ליילה: כן. למה? -‬
‫- ג'ם: אין סיבה. אני סתם סקרן. -‬
‫אבל בהמשך, כשהזוגיות מתקדמת,‬
‫הדברים שלא הפריעו לך בהתחלה‬ ‫מתחילים להטריד אותך.‬
‫- ג'ם: 14 בפברואר 2024 – רומא -‬
‫הדברים שאת לא יכולה להגיד‬ ‫הולכים ומצטברים בתוכך.‬
‫- 14 בפברואר – ביהמ"ש בבקירקוי -‬
‫אחר כך גם נהיה קשה לדבר על זה.‬
‫ככה אנשים מתרחקים זה מזה.‬
‫בוא לא נהיה כאלה, בבקשה.‬
‫בוא נדבר על הכול לפני שדברים יצטברו.‬
‫אנחנו כבר מדברים, לא?‬
‫אתה לא מספר לי הרבה.‬
‫אני תמיד צריכה לחטט.‬
‫האמת שגם זה מפריע לי.‬
‫כאילו, אני יודעת שאתה קצת כועס‬ ‫כי אנחנו לא נוסעים לרומא,‬
‫אבל אתה לא מוכן לומר את זה.‬ ‫אתה תמיד מתנהג כאילו הכול טוב.‬
‫ג'ם!‬
‫מה?‬
‫דיברנו על זה.‬
‫את יודעת שאני לא אוהב לדבר הרבה.‬
‫וקשה לי להשתנות עכשיו.‬
‫אבל אני אוהב אותך מאוד, ליילה.‬
‫אבל, ג'ם, גם זה מפריע לי. כאילו…‬
‫מתנות גדולות ויקרות…‬ ‫אני לא צריכה את הדברים האלה.‬
‫אני מסתפקת בדברים קטנים. אתה יודע את זה.‬
‫אוי, לא!‬
‫סליחה.‬
‫יום אהבה שמח. תיהנו.‬
‫להתראות, סארפ.‬ ‫-להתראות.‬
‫הוא רוצה לגור כאן.‬ ‫הוא מחכה שאפנה את הדירה.‬
‫ולמה את מחכה?‬
‫החוצה, חמוד. זהירות.‬
‫התגעגעתי אליך כל כך. בוא הנה.‬
‫סליחה שאיחרתי קצת.‬ ‫-אין בעיה.‬
‫תודה רבה. תודה.‬
‫בוא הנה. בוא.‬
‫פנימה.‬
‫להיות בזוגיות‬ ‫זה כמו להפליג בים סוער בסירה לשניים.‬
‫המסע מרגש ומהנה,‬
‫אבל כשמתרחקים מהחוף, מתחילים לפחד מהגלים.‬
‫ובייחוד כשאת בשטח לא מוכר,‬
‫את רוצה לבטוח בבן הזוג שלך עוד יותר.‬
‫היי! חיים שלי!‬ ‫-באדי, לא. אסור לך להיות על המיטה.‬
‫רד! תצטרך להתרגל לישון לבד.‬
‫באדי!‬
‫בסדר. בוא, חמוד.‬
‫כלב טוב. בוא הנה.‬
‫חיים שלי.‬
‫אני אוהבת אותך כל כך.‬
‫אבל אין לנו ברירה.‬
‫זה הבית שלו.‬
‫לילה טוב, חמודי.‬
‫בוא הנה. בוא.‬
‫בוא הנה.‬
‫בוא.‬
‫המסע משנה אותך בהכרח.‬
‫או שבן הזוג שלך מנסה לשנות אותך.‬
‫אני לא רוצה שזה יקרה.‬
‫אם את מנסה להעביר לי מסר,‬ ‫אני לא רוצה שתשתני בשבילי.‬
‫תודה.‬
‫אני לא יודעת.‬
‫אתה לא חושב שזה קורה?‬
‫שאנשים נהיים דומים זה לזה כשהם בזוגיות?‬
‫לא, אני לא רוצה שתהיי כמוני‬ ‫ותאבדי את הייחוד שלך.‬
‫אני רוצה אותך ככה.‬
‫אני אוהב אותך ככה.‬
‫כמו שאת.‬
‫ססגונית.‬
‫- דפנה -‬
‫אני חייב לענות.‬
‫דפנה בדרך כלל לא מתקשרת בשעה כזאת.‬ ‫-כן, ברור. תענה.‬
‫סליחה.‬ ‫-זה בסדר.‬
‫זה בסדר.‬
‫דפנה?‬
‫יש בעיה עם החוזה.‬
‫עצרו את הבנייה, אז ג'ם היה חייב לנסוע.‬
‫לדובאי?‬ ‫-כן.‬
‫כשדפנה שם?‬ ‫-כן, כשהיא שם.‬
‫הם מנהלים עסק יחד.‬ ‫מה מוזר בזה? זה חלק מהחיים שלנו עכשיו.‬
‫את לא כועסת?‬
‫לא. הרי גם אני עדיין בקשר עם עומר‬ ‫בגלל באדי.‬
‫מותק, הם כל הזמן יחד. זה שונה לגמרי.‬
‫טוב, שייאז…‬ ‫-מה? אבל…‬
‫מה?‬ ‫-סליחה על ההפרעה. אני רק לוקחת קפה.‬
‫כן, ברור.‬ ‫-ברור. בואי.‬
‫אגב, ליילה.‬
‫מה נעשה בקשר לתביעה נגד ניל קטמנולו?‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫ג'ם לא יגיד לך,‬ ‫אבל אני חושבת שהוא מרגיש לא בנוח עם זה‬
‫עכשיו שהמצב נרגע קצת.‬
‫דיברת עם ג'ם?‬
‫הוא היה שקט מאוד לגבי זה מההתחלה.‬
‫הוא מדבר איתך דרך בליז עכשיו.‬
‫מה יש, טואן?‬ ‫-מותק…‬
‫אתם לא מרגישים את הרוח? קצת קר לי.‬
‫בוא הנה, אחי. שב כאן.‬
‫לא, לא התכוונתי לזה.‬ ‫-בוא, אחי.‬
‫הדלת כל הזמן נפתחת ונסגרת.‬
‫זו דלת, מותק. היא נפתחת ונסגרת.‬ ‫זה נורמלי. בוא, שב כאן.‬
‫אפשר להחליף…‬ ‫-שב כאן!‬
‫ניל קטמנולו מוסרת ד"ש.‬
‫הייתי צריך להגיד את זה בעדינות?‬ ‫-מה?‬
‫זו אשתו השנייה או השלישית?‬ ‫אני תמיד מתבלבל.‬
‫אוי, לא…‬
‫אולי נלך לבחור יין?‬ ‫-בסדר. בואי.‬
‫מה היא רצתה?‬
‫ליילה, מפיק רוצה‬ ‫לקנות את הזכויות לספר שלה.‬
‫לתוכנית טלוויזיה. ורוצים שאגלם את השף.‬
‫זאת בדיחה, ברור.‬
‫ברור שזאת בדיחה.‬
‫זאת בדיחה.‬
‫אולי תחייכי קצת?‬
‫את יושבת כאן בפרצוף חמוץ.‬
‫היא באמת התקשרה?‬
‫כן. היא רצתה לדבר על דפנה.‬
‫יפה לה. בסוף תכתוב את הספר בשבילה.‬
‫היא אמרה שגם לה יש דברים לספר.‬
‫היא אמרה שדפנה היא אישה מסוכנת מאוד.‬
‫כשהיא גילתה שניל וג'ם מתחתנים,‬ ‫היא הפכה לאויבת שלה.‬
‫לאויבת של ניל?‬ ‫-טובה אמרה את אותו הדבר.‬
‫היא אמרה, "יש ביניהם דברים‬ ‫שאתה לא יודע עליהם",‬
‫ואני חושב שהיא צודקת.‬
‫ליילוש, בואי נעבור על המסמכים שוב בזריזות.‬
‫תחזיק את זה?‬ ‫-בטח.‬
‫העד שלנו כאן.‬ ‫-כן?‬
‫אני אלך לפגוש אותו.‬ ‫-יופי.‬
‫בואו נראה…‬
‫אני אתחיל, כמו שסיכמנו.‬