‫הלו?‬ ‫-היי, אחי. אני כאן, רד.‬
‫השתגעת? נוסעים באמבולנס לשדה התעופה?‬
‫לא, זה הרכב לסרט התיעודי.‬
‫בוא כבר, אתה תאחר. רד.‬ ‫-בסדר.‬
‫אני אבקש עזרה, בסדר?‬
‫הצילו! היא לא נושמת.‬ ‫תעזור לה, היא לא נושמת.‬
‫ליילה?‬
‫דיברנו, ופתאום היא התחילה להיחנק.‬
‫ליילה. ליילה, תירגעי. תסתכלי עליי.‬
‫תסתכלי לי בעיניים. יופי.‬
‫הנה.‬
‫טוב. תנשמי.‬
‫כן.‬
‫יפה מאוד.‬
‫יפה מאוד. את בסדר?‬
‫אני מוכרחה…‬ ‫-היא צריכה להגיע לשימוע.‬
‫היא צריכה ללכת לבית חולים.‬ ‫-לא. תעזור לי, בבקשה. זה חשוב מאוד.‬
‫ברברוס, תתניע את הרכב.‬
‫קדימה. בואי.‬
‫בסדר. הכול בסדר.‬
‫איזה בית משפט?‬ ‫-בית המשפט בקרטל.‬
‫המסמכים.‬
‫- תודה, נקסט -‬
‫- #בגידה_רגשית -‬
‫תודה. תודה רבה.‬
‫שיהיה ערב נעים.‬ ‫-מצטער על זה.‬
‫מה זה היה?‬ ‫-שום דבר חשוב.‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫הגיעו לכאן שתי ניידות עם סירנות.‬
‫תגברנו את האבטחה כי המרוץ מתקרב.‬
‫יש תוספת אבטחה סביב לילה.‬
‫כולם במתח לקראת המרוץ.‬
‫והעובדים…‬
‫הייתה להם איזו בעיה, אבל זה הסתדר.‬
‫אתה בטוח?‬
‫אני בטוח.‬
‫מישהו צריך עורך דין?‬
‫כן.‬
‫אני.‬
‫איך אוכל לעזור לך, מר ג'ם?‬
‫בכל דרך שתרצי.‬
‫- סארפ: בוקר טוב, ליילה.‬ ‫את עדיין במשחק חוץ? -‬
‫- ליילה: למה שאלת בקבוצה, אידיוט? -‬
‫- סארפ: כולם כבר יודעים‬ ‫שישנת אצל ג'ם, לא? -‬
‫- אסרה: ישנת אצל ג'ם?‬ ‫פונדה: יש! -‬
‫- ליילה: אתה שמוק, סארפ. -‬
‫- סארפ -‬
‫- פונדה: ג'ם איתך? -‬
‫- ליילה: הוא ישן. -‬
‫- אסרה: תצלמי סרטון של הבית ותשלחי? -‬
‫רק רגע, חמוד. שנייה, טוב?‬
‫- ליילה -‬
‫בוא נראה את הבית של האבא החורג שלך.‬
‫ישר רואים שזה הבית של ג'ם מורטאן.‬
‫- בעלי -‬
‫איפה החדר של רובין?‬
‫- אסרה: הבית לגמרי מתאים לג'ם מורטאן -‬
‫- פונדה: העיצוב קר מדי.‬ ‫הוא צריך את הטאץ' החמים שלך. -‬
‫- סארפ: אל תלכלכי על העיצוב! -‬
‫- מוראט: רדי מהבית של הבחור. -‬
‫בסדר. נשיקות, חברים. נתראה במשרד.‬
‫אני נוסעת היום לאנקרה עם פונדה ומר ג'אן.‬
‫סארפ, אני בבית עם דורוק. תבוא אחרי העבודה.‬
‫- סארפ -‬
‫חיים שלי!‬
‫גם לי יש ילד היום.‬
‫תספרי לנו הכול מחר, אל תשמיטי שום פרט.‬
‫בסדר, חמוד.‬ ‫אני אתקלח, ונצא לטיול. רק שנייה.‬
‫- מצלמה 3 -‬
‫סלים.‬
‫אחי.‬ ‫-זה מה שחשבתי.‬
‫הוא היה גבר נאה מאוד.‬ ‫-כן?‬
‫בוקר טוב.‬ ‫-בוקר טוב.‬
‫אין לך תמונות של אבא שלך.‬
‫אני אראה לך.‬
‫אתה דומה מאוד לאבא שלך.‬
‫באופי אני דומה יותר לאימא שלי.‬
‫מתי הוא נפטר?‬
‫מזמן.‬
‫טעמת את הריבה הזאת?‬
‫לא. איזו ריבה זו?‬ ‫-ריבת צ'ילי.‬
‫ריבת הצ'ילי של ג'ם מורטאן.‬
‫נטעם.‬
‫טעימה להפתיע.‬
‫אני מתה על זה.‬
‫אנחנו יחד כבר כמעט 24 שעות ברצף,‬
‫ולמרבה הפלא, לא היו שום תקריות.‬
‫אם לא מחשיבים את הניידות שבאו לבית.‬
‫זה לא נחשב.‬
‫אם אתה אומר.‬
‫- המחלקה הפלילית‬ ‫חדר שימועים -‬
‫עדיין לא ענית על השאלה שלי.‬
‫איזו שאלה?‬
‫אתמול בלילה. אמרתי שאני רוצה להתחתן איתך.‬
‫זו הייתה שאלה? לא.‬
‫אני הבנתי את זה כמשאלה לעתיד.‬
‫את פשוט רוצה לראות אותי כורע ברך, נכון?‬
‫לא. לא!‬ ‫-בסדר. תירגעי.‬
‫בבקשה, בוא לא נמהר, ג'ם.‬
‫בסדר.‬
‫אבל התכוונתי לזה ברצינות.‬
‫אני יודעת.‬
‫"אני לא רוצה להיות הקורבן הרביעי שלו,‬ ‫רק עוד אחת מהנשים שהוא זנח.‬
‫"הוא נורת אזהרה מהלכת.‬ ‫לעולם לא אהיה איתו."‬
‫מה קרה?‬ ‫-בסדר.‬
‫בסדר. אני יודעת מה אמרתי, אבל…‬
‫אבל את רוצה לקפוץ קפיצת בנג'י.‬
‫אני מאוהבת, שייאז. מה לעשות? אני מאוהבת.‬
‫אני מתאהבת בג'ם עוד ועוד בכל יום.‬
‫הלב שלי!‬ ‫-אל תצחק עליי.‬
‫עדיף שתאטי, נסיכה.‬
‫כבר נכווית פעם אחת.‬
‫נכון.‬
‫כן, אתה צודק.‬
‫מה האובססיה של הבחור הזה עם חתונות?‬
‫ליילוש, זה נורמלי.‬ ‫אתם רק מתחילים להכיר זה את זה.‬
‫אני לא אומרת שאתחתן מחר.‬
‫את לא יכולה להתחתן גם מחרתיים,‬
‫כי היום את נוסעת לאנקרה במקומי, מתוקה.‬
‫היום?‬
‫הרגשתי את הדופק שלה עולה.‬
‫כאילו, אני לא אומרת‬ ‫שאנחנו צריכים להתחתן מייד, אבל…‬
‫הוא לא משחק משחקים. יפה לו.‬
‫הוא אמר מפורשות, "אני אתחתן איתך".‬ ‫מגיעות לו מחיאות כפיים.‬
‫אימא שלי אומרת‬ ‫שצריך להיות בזוגיות לפחות שלוש שנים.‬
‫אחר כך, אם רוצים, אפשר להתחתן.‬
‫מותק!‬ ‫-מה?‬
‫בעוד שלוש שנים ליילה תהיה בת 33.‬ ‫אני אהיה בת 36.‬
‫נניח שנתחתן. אימא שלך תגיד שצריך לחכות‬ ‫עד שעובר עוד זמן בנישואין.‬
‫כן. עוד שנתיים.‬
‫כן. ואז את מנסה להיכנס להיריון,‬ ‫ובסוף את יולדת רק בגיל 40.‬
‫בסדר, תקפיאו ביציות.‬
‫זה…‬ ‫-היי, סארפ. טיפלת בזה?‬
‫אני מצלצל בפעמון, אבל הוא לא עונה.‬
‫נראה לי שהשוטרים באו לביקורת.‬ ‫יש ניידת בחוץ.‬
‫בסדר. אל תשאיר אותו בגינה, טוב?‬
‫אל תלך בלי לראות‬ ‫שעומר מכניס אותו הביתה, בסדר? בבקשה.‬
‫הדלת פתוחה. בסדר, אני אטפל בזה. אל תדאגי.‬
‫תכבי את הטלפון, בבקשה.‬ ‫-סליחה. שנייה אחת.‬
‫את יכולה לנתק, הכול בסדר.‬ ‫אני אטפל בזה. ביי.‬
‫בסדר. תודה רבה. נשיקות, ביי.‬
‫מותק, נלך לפגישה ברגע שננחת.‬
‫יהיו לנו הרבה פגישות ברצף עד הערב.‬
‫אני אהיה במלון בערב.‬
‫אתקשר אליך כשאהיה במלון, בסדר? נשיקות.‬
‫- נשלח לג'ם -‬
‫אל תרגילי אותו לזה,‬ ‫שלא יבקש עדכונים שוטפים.‬
‫בסדר, אסרה.‬
‫מזמן לא בילינו יחד רק שלושתנו.‬
‫כן! אני כל כך מתרגשת.‬
‫עומר! הבאתי את באדי.‬ ‫קיבלתי הוראה למסור אותו ישירות לידיך.‬
‫עומר, בוא כבר. קח אותו.‬
‫עומר?‬
‫חמוד שלי.‬
‫עומר?‬
‫אתה בסדר, אחי?‬
‫מה קרה?‬
‫"מה קרה?" אתה יודע מה קרה?‬
‫היי.‬
‫מה קרה?‬
‫אני לא בסדר, אחי.‬ ‫-זה בסדר, אחי.‬
‫אני לא בסדר, אחי.‬ ‫-זה בסדר.‬
‫כמה?‬ ‫-54.7.‬
‫כן, דפנה?‬
‫אנשים מדברים על חיי האהבה שלך‬ ‫במקום על ההשקעות שלנו.‬
‫אל תהמהם עליי.‬
‫המניות שלנו יורדות.‬ ‫-אלה רק תנודות קטנות. אל תדאגי.‬
‫ג'ם, החדשות האלה מזיקות לחברה שלנו.‬
‫כולם ישכחו מזה עד השבוע הבא.‬ ‫-ג'ם, אתה לא מקשיב.‬
‫דפנה, תרגישי טוב. נתראה אחר כך.‬
‫לא מעניין אותו כלום חוץ מליילה.‬
‫הוא רוצה להתחתן איתה.‬
‫באמת?‬
‫ג'ם נחוש מאוד.‬
‫שיהיה במזל טוב.‬
‫- ליילה טיילן‬ ‫(מיקום נשלח) -‬
‫- שדה התעופה אנקרה -‬
‫אתה מרגיש טוב יותר?‬
‫- ליילה: נחתנו. מה עשית?‬ ‫הצלחת למסור את באדי? -‬
‫הכנתי לך קפה.‬
‫איפה?‬ ‫-שם, מולך.‬
‫- סארפ: כן! אל תדאגי. -‬
‫- ליילה: אין עליך! -‬
‫כן.‬
‫מישהו בא? באלים? מישהו אחר?‬
‫אף אחד לא בא.‬ ‫-בסדר.‬
‫אחי, אתה יודע מה?‬ ‫-מה?‬
‫העבודה שקיבלתי בזכות הכישרון שלי,‬ ‫או לפחות ככה חשבתי…‬
‫העבודה ב"קווין אן קראון".‬
‫אתה יודע מי בעל המניות הגדול ביותר בחברה?‬
‫קוסובלי החזקות.‬
‫כלומר, אויה קוסובלי.‬
‫אימא של ג'ם מורטאן.‬
‫הם סידרו לך את העבודה.‬
‫וג'ם מורטאן התעקש שאהפוך אותך לשותף.‬
‫וככה אתה מודה להם?‬
‫ככה אתה מודה להם?‬ ‫-רגע. רק שנייה.‬
‫ג'ם מורטאן הפך אותי לשותף?‬
‫אתה…‬
‫מושלם.‬
‫ג'ם מורטאן שלח אותי לדובאי בכוונה.‬
‫כדי להרחיק אותי מליילה.‬
‫עומר, אל תמציא תרחישים, טוב?‬
‫נו? תמשיך.‬
‫קרעתי את החוזה.‬
‫העפתי את הבוס שלי.‬
‫טוב, הוא העיף אותי ראשון…‬
‫ואז…‬
‫שתיתי.‬
‫שמתי לב.‬
‫ואז?‬
‫הגענו. זה המקום.‬
‫קח. חכה כאן, אני כבר חוזר.‬
‫היי! אחי!‬
‫ג'ם מורטאן!‬
‫תודה!‬
‫לקחת ממני הכול.‬
‫מה נסגר איתך, עומר?‬
‫תפסיק לחייך.‬
‫אתה ילד? אתה אידיוט?‬
‫הייתי שיכור, אחי.‬
‫עומר ג'נקר?‬ ‫-פאק!‬
‫אתה יודע, שכחתי מזה לגמרי.‬
‫הפרת את תנאי מעצר הבית שלך.‬
‫אל תעשה את זה, בבקשה.‬
‫לעזאזל.‬
‫אתה יודע שאתה אמור להיות בכלא, נכון?‬
‫נכון?‬ ‫-כן.‬
‫מרט, חבר שלי הסתבך בצרות.‬
‫תבין, אחי, ג'ם מורטאן הוא אדם חזק.‬
‫יש לו חברים חשובים בתפקידים חשובים.‬
‫הוא הציל אותי.‬
‫ג'ם מורטאן הציל אותי מהכלא.‬
‫היית במשרד התובע?‬ ‫-כן.‬
‫ו…?‬
‫הוא אמר להם שהכלב שלי ברח וחיפשתי אותו.‬
‫אמרתי, "בדיוק". הם קבעו שזו סיבה מוצדקת.‬
‫וגזר הדין?‬
‫אני נשאר במעצר בית. רואה?‬
‫מעכשיו אסור לי לצאת לשם. רק לחצר האחורית.‬
‫יופי.‬ ‫-החמירו את ההגבלות.‬
‫אתה כזה אידיוט, אחי.‬
‫ליילה יודעת על זה?‬
‫נתראה.‬
‫ליילה ביקשה מכם להפוך אותי לשותף?‬
‫לא, מטומטם.‬
‫אל תדבר על זה, ואל תטריד אותה שוב.‬
‫בבקשה, עומר. קח את עצמך בידיים.‬
‫שזה לא יקרה שוב.‬ ‫-לך תזדיין.‬
‫מניאק.‬
‫רציתי לסגור איתו חשבון.‬ ‫עכשיו החוב שלי רק גדל.‬
‫טוב…‬
‫עכשיו שיצאת מזה בשלום,‬
‫אפשר לקוות,‬
‫לפחות אל תספר לליילה.‬
‫בסדר?‬ ‫-בסדר.‬
‫אני מתה מרעב.‬ ‫אני נכנסת שנייה למקלחת, ואז נצא.‬
‫אני אוכל קערה ענקית של פסטה,‬ ‫ושאף אחד לא יעצור אותי.‬
‫בסדר, פונדה?‬ ‫-בסדר, מותק. מה שתרצי.‬
‫אני אוכל צ'יפס בכל מקרה.‬ ‫-ואו.‬
‫ואו! הוורדים שלך הגיעו לפנייך, ליילה.‬
‫מתברר.‬
‫אבל אין כרטיס.‬
‫הפרחים מדברים בעד עצמם.‬
‫כן?‬ ‫-שלום, גברת ליילה.‬
‫קודם כול, ברוכה הבאה למלון שלנו.‬ ‫-תודה.‬
‫יש לך הזמנה לארוחת ערב ב"שה ברטן", גברתי.‬
‫הנהג שלך יתלווה אלייך במהלך הביקור שלך.‬
‫הבנתי. בסדר.‬
‫אבל אמרתי לכן. אמרתי לכן.‬
‫אמרתי לכן לבטל. לא ביטלתן. לא ביטלנו.‬
‫לא, המסעדה ממש מוצאת חן בעיניי.‬
‫אבל את עושה פרצוף, אסרה.‬ ‫-לא.‬
‫את עושה פרצוף.‬
‫גם את עושה פרצוף.‬
‫לא, מותק, אני לא עושה פרצוף, אבל…‬
‫לא יודעת. חשבתי שנשב בבר של המלון,‬
‫ואז נעלה לחדר ונדבר קצת. זה הכול.‬
‫לרגע שכחנו שאנחנו בנסיעה‬ ‫עם ארוסתו של ג'ם מורטאן.‬
‫די, בחייך.‬ ‫-בסדר. אני רק…‬
‫אני ממש נעלבת.‬ ‫-אני צוחקת.‬
‫והוא מאוד מתחשב. הוא תכנן לנו תוכניות.‬
‫זה נחמד מצידו.‬
‫סליחה, אפשר לקבל עוד קצת חמאה ולחם?‬
‫מה מצחיק אותך?‬
‫טוב, בואו נלך לחדר ונזמין פסטה.‬
‫לא, אני לא עוזבת בלי לטעום מהקינוח המיוחד.‬
‫קוראים לו "רגע של נחת".‬ ‫-תחת?‬
‫נחת.‬
‫נגיש הצעה ברגע שהמסמכים יהיו מוכנים.‬
‫איסקנדר?‬
‫היא הוזה מרוב רעב.‬
‫אסרה?‬
‫מה נשמע?‬
‫את נראית נהדר.‬
‫נהיית יפה עוד יותר.‬ ‫-ואתה עדיין שקרן.‬
‫ליילה, פונדה,‬
‫זה איסקנדר.‬ ‫-תיהנו מהאוכל.‬
‫שלום.‬ ‫-שלום.‬
‫שלום.‬
‫אתה עדיין גר באנקרה? כלומר, כאן בסביבה?‬
‫לא, אני כאן בנסיעת עבודה ממשרד השר.‬
‫אני חוזר לאיסטנבול מחרתיים. ואת?‬
‫כנ"ל, אני כאן לפגישות. אנחנו נשארות כאן.‬
‫אבל את גרה באיסטנבול?‬ ‫-כן.‬
‫בסדר.‬ ‫-כן. זהו, כאילו…‬
‫את עדיין עם אותו מספר טלפון?‬
‫כן. בעצם, אני לא בטוחה. איזה מספר יש לך?‬
‫הנה. אני אתקשר אלייך עכשיו.‬ ‫-בסדר.‬
‫כי אני החלפתי מספר.‬
‫זה מצלצל.‬ ‫-זה מצלצל.‬
‫את יכולה לשמור אותו.‬ ‫-כן.‬
‫אז נתראה.‬ ‫-בטח.‬
‫תמסור דרישת שלום לאשתך.‬
‫בסדר.‬
‫לילה טוב.‬ ‫-לילה טוב.‬
‫אסרה, איסקנדר הזה חתיך שבא לאכול אותו.‬
‫ממש!‬
‫הוא הלך? פונדה, תבדקי אם הוא הלך.‬
‫הוא הלך.‬ ‫-תספרי לנו מה קורה.‬
‫בנות, לא ראיתי אותו כבר עשר שנים.‬ ‫-מי הוא?‬
‫הוא היה ג'ם מורטאן שלי.‬
‫כן.‬
‫ולמה נפרדתם?‬
‫בגדתי בו עם מוראט, זוכרת?‬
‫כן.‬ ‫-נכון, כבר סיפרת לנו פעם.‬
‫הטלפון שלך רוטט.‬
‫חשבתי שזה הלב שלי.‬
‫כן, בטח.‬
‫דפנה.‬ ‫-חזרתי.‬
‫איפה אתה?‬
‫ברוך הבא.‬
‫ברוכה השבה, דפנה.‬
‫את נראית שונה לגמרי.‬
‫זה מוצא חן בעיניי.‬ ‫-תודה.‬
‫באמת חזרת,‬
‫או שזה רק ביקור לרגע?‬
‫אני מצטערת.‬
‫הייתי עצובה.‬
‫הייתי צריכה זמן לחשוב.‬
‫דפנה.‬
‫אל תחזרי לחיים שלי כאילו כלום לא קרה.‬
‫תני גם לי קצת זמן לחשוב, בסדר?‬
‫אבל אני שמח שאת בסדר.‬
‫כל שלוש הפגישות היו מוצלחות.‬
‫רק ישיבת מועצת המנהלים‬ ‫של "גולטפה כימיקלים" הייתה קצת מתוחה,‬
‫אבל כל ההחלטות התקבלו פה אחד.‬
‫אז אפשר לומר שזה היה יום פורה.‬
‫אז סיימת ביום אחד‬ ‫עבודה של שלושה ימים, ואת רוצה לחזור.‬
‫מה נעשה? סיימנו, דודוש. עדיף שנחזור, לא?‬
‫כמה כוח יש לאהבה!‬
‫די. אני מנתקת. נשיקות, דודוש. נתראה.‬
‫- ג'ם: את ישנה? -‬
‫- ליילה: עוד לא -‬
‫אין מצב.‬
‫אין מצב!‬
‫לא נרדמתי. התגעגעתי אלייך.‬
‫מתברר שאני מכור לך.‬
‫באמת?‬
‫אני לא רוצה להיות אפילו שנייה אחת בלעדייך.‬
‫תוסיפי כיתוב, "הלוואי שבעלי‬ ‫היה טס אליי במטוס פרטי".‬
‫אסרה.‬ ‫-מה?‬
‫בנות, נראה לי שמעכשיו‬ ‫אני טסה רק במטוסים פרטיים.‬
‫אתן מגזימות. די כבר.‬
‫מר ג'ם, עשית טעות ענקית.‬ ‫לא היית צריך להרגיל אותנו לזה.‬
‫תפסיקי לקרוא לי "מר", בבקשה.‬
‫בסדר, אנחנו יכולות להתרגל גם לזה.‬
‫- איסקנדר: שלום! -‬
‫תראה מה זה, מגישים לך מיץ תפוזים.‬
‫ואו!‬
‫מה זה? אפשר נשיקה?‬
‫קדימה, תשתה. תיהנה, נסיך שלי. היית צמא?‬
‫- איסקנדר: אני לא מפסיק לחשוב עלייך‬ ‫מאז אתמול בלילה. -‬
‫- אסרה: שנים עברו… -‬
‫- איסקנדר: התגעגעתי אלייך מאוד, אסרה. -‬
‫- איסקנדר: בואי לא נאבד קשר שוב. -‬
‫המרוץ נערך בסוף השבוע.‬ ‫-זה המרוץ הראשון של לילה, נכון?‬
‫כן. אני מצפה שכולכן תבואו, אגב.‬
‫מעולה. ברור, נהיה שם.‬
‫נכון, אסרה? נבוא.‬
‫אסרה, זה המרוץ הראשון של לילה.‬
‫כן, זה יהיה נהדר.‬
‫וגם אכיר אתכן לחברים שלי.‬
‫באמת?‬
‫מעולה.‬
‫אתה יודע מה? הגיע הזמן לסיפור לפני השינה.‬
‫רוצה סיפור? גם אבא ילך לישון.‬
‫מה? אתה לא רוצה?‬
‫אבל אנחנו חייבים לישון.‬
‫- איסקנדר: בואי ניפגש לארוחת ערב השבוע… -‬
‫- איסקנדר: אבל רק את ואני… -‬
‫- אסרה: אולי. נדבר אחר כך. -‬
‫היי. ג'ם מחכה למטה.‬ ‫אני רק אקח כמה בגדים ואלך.‬
‫הדירה כולה שלך. תיהנה.‬
‫ובאדי יכול להישאר אצל עומר.‬
‫אאסוף אותו בסוף השבוע. בסדר?‬
‫בסדר. דרך אגב, עומר ואני השלמנו.‬
‫ברצינות?‬
‫הבאתי לו את באדי. נפגשנו בדלת, דיברנו קצת.‬
‫ואז הוא הזמין אותי להיכנס.‬ ‫הוא היה קצת מדוכא.‬
‫התחבקנו והתנשקנו.‬
‫אלה חדשות נהדרות. אתה לא מבין כמה הוקל לי.‬
‫אני ממש שמחה שהשלמתם.‬ ‫-טוב, אני לא אפריע לך. נדבר אחר כך.‬
‫תקשיב, המרוץ נערך בסוף השבוע.‬
‫אל תשכח. כולנו מוזמנים.‬ ‫-בסדר.‬
‫אימא שלך התקשרה. לא עניתי.‬
‫מה אמרת לה?‬ ‫-היא עדיין לא יודעת.‬
‫אני אספר לה כשהכול ייגמר.‬
‫חשבתי שאתה אצל אימא שלך.‬
‫אז אתה ישן אצל אסרה?‬
‫לא, אצל ליילה.‬
‫הנה, תחבר גם את אלה. ככה.‬
‫התגעגעת אליי?‬
‫הנה הוא! הבן שלי הרגיז אותך, אבא'לה?‬
‫לא. לא הוא.‬
‫צופים יקרים, הנה צלצול הפעמון.‬ ‫המרוץ יוצא לדרך!‬
‫זהו המרוץ הראשון בקריירה של לילה,‬
‫והיא מתחילה בפיגור אחרי שאר המתחרים.‬
‫מספר ארבע, דבש טהור, עולה להובלה,‬
‫אבל נותרו עוד 600 מטרים,‬
‫וגרנדין מנסה להדביק את הפער.‬
‫ועכשיו מטין הרוח פורץ קדימה בנתיב האמצעי.‬
‫אדם המתוק וסחלב נושפים בעורפו.‬
‫ולילה דוהרת בנתיב החיצוני ביותר.‬
‫היא עולה להובלה.‬
‫היא מגדילה את הפער מהמתחרים מרגע לרגע.‬
‫וב-200 המטרים האחרונים‬ ‫היא פותחת פער מרשים.‬
‫המטרים האחרונים של המרוץ.‬
‫לילה מגדילה את הפער עוד יותר‬
‫ומנצחת במרוץ הראשון בקריירה שלה.‬
‫צופים יקרים, אורחים יקרים,‬
‫בעוד רגעים ספורים‬ ‫יגיעו השופטים ליציע האח"מים‬
‫ויעניקו ללילה את הגביע שלה.‬
‫כולנו נצפה יחד.‬
‫ברכותיי.‬
‫לכאן, מר ג'ם.‬
‫מר ג'ם, תסתכל לכאן, בבקשה. לכאן.‬
‫לא אמרת שדפנה חזרה.‬
‫זו הייתה הפתעה נפלאה גם בשבילי.‬
‫כביכול, היא חזרה כדי לא לפספס‬ ‫את המרוץ הראשון של לילה.‬
‫שלום.‬ ‫-שלום.‬
‫השיער שלך נראה נהדר, דפנה.‬ ‫-באמת? תודה.‬
‫הרבה קרה בזמן שלא הייתי פה.‬
‫מה קרה? לא קרה שום דבר משמעותי.‬
‫את מתקדמת לעבר המטרות שלך‬ ‫צעד אחר צעד, ליילה.‬
‫כל הכבוד.‬
‫אני לא מבינה.‬
‫מרט כאן. אני אחזור.‬
‫למה היא התכוונה?‬
‫למיטב הבנתי, היא חזרה בגללך.‬
‫שייאז, על מה אתה מדבר?‬ ‫מה יש לך? אתה שיכור?‬
‫עוד לא, אבל אני מנסה.‬
‫ליילה…‬
‫תיזהרי מדפנה.‬
‫רק אל תיתן לעניין עם עומר ג'נקר‬ ‫לסבך אותנו בצרות.‬
‫אני סומך על מרט בעניין הזה.‬
‫נראה.‬
‫ליילה.‬
‫פגשת את מרט?‬
‫לא.‬
‫שלום.‬ ‫-שלום.‬
‫נעים להכיר אותך.‬ ‫-כנ"ל.‬
‫מרט הוא חבר ילדות שלי.‬
‫הוא תובע ראשי עכשיו,‬
‫אבל כשהיינו ילדים, חטפתי הרבה מכות בגללו.‬
‫אשמח לשמוע את כל הסיפורים.‬ ‫-ואני אשמח לספר אותם.‬
‫בייחוד על העניין עם עומר ג'נקר‬ ‫שדיברתם עליו עכשיו.‬
‫מה הסיפור?‬
‫אם תרצו…‬ ‫-ליילה. ליילה! בואי.‬
‫הצלחנו לברוח.‬
‫את בסדר?‬
‫היי. הכול יהיה בסדר. אל תדאגי.‬
‫מתחילים.‬
‫את מוכנה, נסיכה?‬
‫אתה לא אמור להיות בצד השני?‬
‫ברור לגמרי באיזה צד אני.‬
‫די, אחי. בבקשה. קדימה.‬